24 



Juni, kan der næsten gaa en Maaned eller mere hen, 

 før de første smaa Græsstraa og Blomster begynde at 

 stikke Hovederne frem over den sorte Jord, ligesom frygt- 

 somme og ængstelige for at være komne for tidligt til 

 Verden og ej have Kraft til at taale flere Maaneders uaf- 

 brudte Solhede. Brændes den derimod længere hen i 

 Toraarstiden og nærmere Regntiden, t. Ex. i Begyndelsen 

 af September, da staaer Jorden efter en Uge eller to*) 

 smykket med friske lysegrønne saftige Græsarter, der alle- 

 rede blomstre, og en Uendelighed af smaa, netop for For- 

 aarsfloraen og Queimaderne ejendommelige Blomster, og 

 Marken kan allerede yde Kvæget tilslrækkehg Føde. Dette 

 indfinder sig forøvrigt paa Queimaderne , strax efter 

 Brandene, for at slikke den saltholdige, Jorden dækkende 

 Aske. Thi de brasilianske Græsarter ere i den Grad 

 fattige paa Salt, at Beboerne stadigt maa forsyne Kvæget 

 dermed. 



Paa de ubrændte Campos komme Foraarsblomsterne 

 mærkværdig nok næsten slet ikke frem eller dog overor- 

 dentlig sparsomt mellem det høje visne Græs ; man har derfor 

 ofte det mærkelige Syn at se tre tæt til hinanden stødende 

 Marker, hvoraf den ene viser Foraaret i sin mest smilende 

 blomsterrige Dragt, den anden Efteraaret med sin graagrønne 

 Farvetone, og en tredie staaer, nylig afbrændt, kulsort og 

 nøgen. Camposbrandene fremme altsaa Løvspringet og 

 Blomstringen; man kan derfor fremkalde Foraaret ganske 

 efter Behag og udstrække Foraarstiden over flere Maaneder; 

 i Tranernes Løvspring hersker derfor store Uregelmæssig- 

 heder, thi det afhænger ganske af Tiden, paa hvilken det 



*) IndlræfTer et Regnskyl og hjælper til, er Forvandlingen endnu 

 raskere og mærkeligere. 



