33 



vidt de kunne strække sig. «Jeg har rejst uafbrudt mere 

 end tohundrede Mil gjennern en Slette Syd for Buenos- 

 Ayres, som man havde afbrændt paa én eneste Gang, og 

 jeg har dog ikke seet Enden deraf,« siger han. Han 

 mener, at mange Plantearter ligefrem er blevne tilintet- 

 gjorte, og at Floraen er fattigere nu end tidligere. — Fra 

 Orinoco-FlodensLlanos, derere ligesaa træløse som Pampas 

 og « snart øde som det libyske Sandhav, snart en Græs- 

 mark som Asiens høje Steppe«, omtaler JJumboldt 

 iMarkbrandene i den tørre Aarstid, og det samme gjør U. 

 Schomburgh fra Guyanas Savanner. Disse sidste synes 

 at have en paafaldende Lighed med de brasilianske Cam- 

 pos; han beskriver dem som Græsmarker, snart ganske 

 træløse, snart beklædte med en sparsom Plantevæxt af for- 

 krøblede Træer, og med Bræ.mmer af Skov, der betegne 

 Flodernes Løb; selv kegleformede, 5—6' høje, af Ler 

 opførte Termilboliger, lig de i Campos, mangle ikke. 

 At det er Indianerne, som anstifte disse Brande, seer man 

 af et andet Sled, hvor det hedder: »Da Indianerne ikke 

 bo i Nærheden, var Græsset ikke nedbrændt, og havde 

 derfor naaet sin fulde Højde af 5 Fod«. Vende vi os 

 dernæst til Nord-Amerika, hvem har saa ikke hørt Tale 

 om Prairibrandene? Nordamerikas Prairier synes ofte at 

 ligne Campos. 1865 foretog Agassiz fra Nordamerika en 

 stor videnskabelig Expedition til Brasilien, navnlig til Ama- 

 zonstrømmen; nogle Medlemmer af denne Expedition 

 kom igjennem Lagoa Santa og en af dem, der kjendte 

 Prairierne, OrestesSt. John, udtalte sin Forbauselse over 

 de mange Ligheder, der fandtes mellem dem og Cerraderne. 

 Det er fra en i dette Tidsskrift tidligere aftrykt Afhandling 

 bekjendt, at Prairierne for største Delen ere (græssletter, 

 men det vil ogsaa sikkert med Tydelighed være fremgaaet, 



Tredie Række. V. 3 



