ikke kunde forbruge Udbyltet. [ Vinteren 1861—62 blev 

 der daglig vundet 15000 Fade, og Prisen sank ved Kilden 

 ned til 9 Skilling pr. Fad. Men denne lave Priis for- 

 anledigede, at Steenolien fandt Anvendelse i Huushold- 

 ningen, og Udførselen tog hver Dag til. Tusinder af 

 Brønde bleve gravede i Oliebækkens Dal, men omtrent 

 kun 15 Procent af disse gav Olie. I Gjennemsnit ere de 70 

 til 300 Fod dybe, mange endog 5—600 Fod. Fagkyndige 

 paastaae, at den største Olierigdom findes i 1000 til 1200 

 Fods Dybde, dog gav en Brønd paa 1000 Fod intet. 

 Overhovedet viser der sig mange Besynderligheder ved 

 Gravningen efter Olie. En Brønd gav pludselig megen 

 Olie ; men da der ikke var truffet Forberedelser til at 

 samle den, lukkedes Mundingen til Borehullet med en ned- 

 rammet Pæl som en stor Prop, og da denne igjen efter 

 de nødvendige Arbeiders Udførelse toges af, var Olien for- 

 svunden. I det Hele taget er Gravningen og Boringen 

 efter Olie et Lotterispil, i hvilket de Fleste tabe. Gjennein 

 den store Mængde Huller, hvormed Jorden er opfyldt, 

 kan Gassen, der ved sit Tryk hæver Olien, slippe ud, og 

 Vand trænge ind , hvilket da har oversvømmet og stoppet 

 mange Brønde. Men ogsaa i de heldigste Tilfælde ved- 

 blive Brøndene kun i kortere Tid at give Olie; i Gjen- 

 nemsnit kan denne anslaaes til omtrent 18 Maaneder, 

 mange flyde længere, men mange ikke saa længe. Mange, 

 som i Begyndelsen strømmede over af sig selv, gav til- 

 sidst uagtet al Pumpning ikke mere Olie, men bleve igjen 

 produktive ved dybere Boring. De betydeligste Kilder i 

 Oliebækkens Dal have hver daglig givet 500 — 2000, ja i 

 eet Tilfælde endog 3000 Fade Olie om Dagen. Man be- 

 regnede i Aarene 1861 og 62 det daglige Udbytte af 

 Kilderne i det nordvestlige Pennsylvanien til henved 8000 



