64 



saae, en af Grundpillerne for hans Theori. Baade ældre 

 og nyere Korsøg, navnlig en Række af Berger anstillede 

 Undersøgelser, omstøde imidlertid denne Boutignys Paa- 

 stand, idet Temperaturen, der kan variere fra 90 til 100^, 

 afhænger baade af Draabens Størrelse og Skaalens Op- 

 hedning. Holder man saaledes et lille Stykke af en vis 

 Metallegering, hvis Smeltepunkt ligger ved 95°, ned i 

 Draaben, kan man ved en mere eller mindre stærk Op- 

 hedning af Skaalen bringe Legeringen til at smelte og 

 atter størkne. 



I meget lang Tid, efterat Leidenfrost havde gjort 

 sin Opdagelse, antog man, at Skaalen maatte ophedes til 

 Glødning, for at Phænomenet kunde komme i Stand. 

 Boutignys Undersøgelser have imidlertid viist, at en saa 

 høi Varmegrad langt fra er nødvendig; Draaben danner 

 sig saaledes let paa en Skaal af Bly, hvis Smeltepunkt er 

 260°; ja ved at anvende Platinskaaler, der svømmede paa 

 varm Olie, lykkedes det endogsaa Boutigny at hindre 

 Kogningen, indtil Temperaturen var sunken ned til 170°, 

 ihvorvel han ved saa lav Varmegrad maatte anvende visse 

 Forsigtighedsregler. Endnu ringere kan Skaalens Tem- 

 peratur være for saadanne Vædsker, hvis Kogepunkt ligger 

 under Vandets; saaledes kan en Ætherdraabe blive baaren 

 af sine Dampe uden at koge, naar Skaalen blot er op- 

 varmet til 90°, og med flydende Svovlsyrling, hvis Koge- 

 punkt ligger 10° under Nulpunktet, kan man endogsaa 

 fremstille Phænomenet i en til 40° opvarmet Skaal. I 

 Almindelighed gjælder her den Lov, at Skaalens Tem- 

 peralur kan være desto ringere, jo lavere vedkommende 

 Vædskes Kogepunkt ligger. 



Et andet Spørgsmaal, der naturlig fremkom ved disse 

 Undersøgelser, var om Skaalen nødvendigviis skulde være 



