76 



Haanden op let kan føre delte lllelag med sig, hvilket 

 natiirligviis, naar det ikke øieblikkelig bortskaffes, kan 

 bibringe et meget slemt Brandsaar, hvorfor man stedse 

 maa sørge for, at Metaloverfladen er fuldkommen reen. 



Beretningen om disse Boutignys Forsøg førte Andre 

 til at foretage lignende. Professor Pliicker stak saa- 

 ledes i et Jernstøberi i Cøln sin ene Finger heelt ned i 

 smeltet Jern og holdt den der et Par Sekunder; han følte, 

 fortalte han, at Jernet ligesom flød bort fra Fingeren og 

 havde ingen fremtrædende Følelse af Varme; Jernets 

 Temperatur, der omtrent var ISOO*^, vilde Pliicker efter 

 Følelsen at dømme neppe sætte høiere end 36^. En af 

 hans Ledsagere slog med sin flade Haand saa stærkt paa 

 det smeljtede Jerns Overflade, at dette blev slynget om- 

 kring lil alle Sider, en anden drev Dristigheden endnu 

 videre, idet han ligefrem brugte sin Haand som Røreskee 

 og Øsekar. Hos Alle vare de smaa Haar paa den Deel 

 af Haanden, der havde været neddyppet i Jernet, bort- 

 svedne; derimod havde Neglene intet lidt. 



Spørger man nu, hvorlænge man kan taale et saa- 

 dant Bad, kan der naturligviis intet afgjørende Svar gives 

 herpaa, da man for at finde denne Tidsgrændse maatte 

 overskride den. Pliicker holdt Fingren af en befugtet 

 Handske, der var trukken uden paa et Stykke Træ, om- 

 trent et Minut i smeltet Jern, uden at Handsken blev 

 brændt; dens Temperatur var kun 70o. Omtrent ligesaa 

 længe lod Berger en Straale smeltet Jern flyde ud over 

 en med Vand fyldt Tarm, der tilsidst blev gjennemboret 

 af Straalen, uden at dog Vandets Temperatur havde naaet 

 Kogepunktet. Men fra disse Forsøg kan man naturligviis 

 ikke med Sikkerhed slutte, at den menneskelige Hud i 

 ligesaa lang Tid kan modstaae en Forbrænding. 



