80 



Vedparti forvandles ligeledes til et Slags Marvvæv og er 

 næsten ikke mere til at gjenkjende i sin oprindelige Be- 

 skaffenhed. Den lille Rod bliver under alt dette tyk, skjør 

 og saftig og indeholder en stor Mængde Plantesliim og 

 Sukker. Vel er den derved tiUige kommen til at staae i 

 et stort Misforhold til Plantens øvrige Dele, men den er 

 bleven mere nærende og velsmagende og opfylder i denne 

 Tilstand aldeles det Formaal, man satte sig ved Kulturen. 

 Paa en lignende, om ogsaa en anden, Maade forholder 

 Stikkelsbærbusken sig til sin bjergbeboende Vildstamme. 

 Her er det ikke Roden, men Frugten, som udvikler sig 

 under Kulturens Indflydelse i en saa umaadelig Grad. 

 Den vilde Stikkelsbærbusks Frugt er ikke større end enErt; 

 en seig, stivhaaret Hud omgiver et magert, syrligt Væv, 

 i hvilket der sidder flere store steenhaarede Frø, som næsten 

 udgjøre denne Bærfrugts Hovedmasse. Hvor ganske ander- 

 ledes seer ikke den dyrkede Plantes Frugt ud! Den er 

 snart rund, snart aflang, glat og naaer næsten en Blommes 

 Størrelse. Det magre Væv er rigt paa en sød og vel- 

 smagende Saft, i hvilken de smaa Frø tabe sig eller ganske 

 forsvinde. Ogsaa den øvrige Deel af Planten har aflagt 

 meget af sin grove og ru Bondedragt og er glattere, smuk- 

 kere og mere pyntet, — altsammen en Følge af Kulturen, 

 der ogsaa her paa en Maade tilpasser og forbedrer de natur- 

 lige Egenskaber og i Grunden kun udvikler, men rigtignok 

 paa en mere eller mindre eensidig Maade, hvad der allerede 

 ligger i Plantens Natur. Noget aldeles lignende lod sig 

 eftervise for Viindruens Vedkommende, men det vilde føre 

 mig for vidt at gjennemgaae flere Exempler, og jeg fore- 

 trækker derfor at give et flygtigt Omrids af de Hovedfor- 

 andringer, som Kulturen fremkalder, skjøndt mere i den 

 Hensigt derved at henlede Deres Opmærksomhed paa Mang- 



