94 



holdets chemiske Forbindelser blevne til vellugtende Æther- 

 arter, hvilke sidste Omdannelser vi idetmindste ere istand 

 til at efter^jøre i vore Kolber og Retorter. 



Vi ere nu komne til det Punkt, at vi kunne besvare 

 det strax i Begyndelsen reiste Spørgsmaal om Betydningen 

 af Kulturen som Dannelses- og Forædlingsmiddel for 

 Planterne, idet vi her bruge LMtrykket forædlede Planter 

 om alle ved Kulturen forandrede og for vore Formaal 

 nyttige Planter uden at betænke, at vi egenlig sige mere 

 ved disse Ord, end vi egenlig ville udtrykke. At de 

 dyrkede Planter i een Henseende ere forud for de raa 

 Naturplanter, kan vistnok ikke bestrides. De Organer og 

 Dele, som lide Forandringer ved Kulturen, ere i Reglen 

 netop dem, som kunne glæde sig ved en stærkere LMvik- 

 ling, end der tilkommer dem i fri Tilstand. I Alminde- 

 lighed er det Barklagets Parenchymvæv i Rod, Stamme 

 og Frugtbund, eller Mellemlaget i de bladagtige Organer, 

 Frugtbladene iberegnede , som svulmer op under Dannelse 

 af nye Celler, medens samtidig disse Celler fyldes med 

 Stivelse, Gummi, Sukker, Plantesliim, Æggehvidestof osv., 

 men disse Forandringer i Vævet og i Stoffernes Beskaf- 

 fenhed kunne lige saa lidt betragtes som et Fremskridt i 

 vedkommende Deles Udvikling som for en Forbedring, en 

 Forædling af hele Planten. At Planlen selv ved saadanne 

 eensidige Anstrængelser, hvorved kun enkelte, hyppigt end- 

 ogsaa ganske underordnede Dele opnaae en høiere Ud- 

 vikling, ikke vinder noget af Interesse for den selv som 

 Plante, viser sig allerede ved den Mangel paa Samstem- 

 ning, der opstaaer mellem de øvrige Dele af Planten og 

 de saaledes begunstigede Dele, hvorved et regelmæssigt 

 Livsløb næsten umuliggjøres. Det kan ikke nægtes, at 

 den organiske Ligevægt forstyrres ved en saadan Flytning 



