109 



beller, hvorefter dens Plads paa Himlen kunde forud- 

 beregnes, idet han havde taget Hensyn til de Indvirknin- 

 ger, som de andre Planeter, og da navnlig Jupiter og 

 Saturn, maatte udøve paa den. 



En Tidlang passede disse Tabeller godt til Iagttagel- 

 serne, men efterhaanden viste der sig Uoverensstemmel- 

 ser; disse bleve større og større og gik langt ud over, 

 hvad der kunde hidrøre fra uundgaaelige lagtlagelsesfeil. 

 Franskmanden Bouvard tog sig da for at udregne nye 

 Tabeller, støttede paa 40 Aars Iagttagelser, idet han til- 

 lige tog Hensyn til ældre Observationer, som udmærkede 

 Astronomer havde gjort af Uranus, før den af Herschel 

 blev erkjendt for at være en Planet. Men det viste sig 

 umuligt at bringe Overensstemmelse imellem den Bane, 

 som Planeten fulgte i den nyere Tid, og de Steder, hvor 

 den tidligere havde været iagttagen , og Afvigelserne vare 

 saa store, at de maatte have en bestemt Aarsag, som 

 man imidlertid ikke var istand til at paavise. Og selve 

 de Tabeller, som Bouvard beregnede efter de nyere Iagt- 

 tagelser, fik snart den samme Skjæbne som Delambres; 

 Uranus vilde ikke rette sig efter dem, men gik sin egen 

 skjæve Gang. 



Det er en Selvfølge, at Astronomernes Opmærksom- 

 hed i høieste Grad droges hen paa disse forunderlige Forhold. 

 Det maatte øiensynlig være vanskeligt at finde Forklarin- 

 gen, da man ikke engang vidste, i hvilken Retning man 

 skulde søge den. Nogles Tanker vendte atter tilbage til 

 Ætherens Modstand imod Bevægelsen, til Kometindvirk- 

 ninger eller til mulige Modifikationer, som Lovene for 

 Tiltrækningen maatte lide, naar Afstandene vare saa store; 

 men der var dog dem, som tænkte sig Muligheden af, 

 at en hidtil ukjendt Planet kunde frembringe slige Virk- 



