125 



Sommer, som Cook og andre Søfarende have truffet i de 

 sydlige Have, hvor Øer, der laae under samme Brede som 

 Nordskothuid, bestandig vare dækkede af Is og Sne. 



I de Perioder, hvor den ene Halvdel af Jorden har 

 sin Sommer paa den Tid af Aaret, da Jorden er nærmest 

 ved Solen, og Vinteren allsaa indtræffer, naar Jorden er 

 længst fjernet fra den, vil denne Jordhalvdel, under For- 

 udsætning af at Jordbanens Excentricitet er særdeles stor, 

 have en Istid, som de Istider, hvis mægtige Spor vi finde 

 ikke blot i vore hullestensdannelser, men ogsaa i ældre 

 Formationer. 



Har den nordlige Halvkugle derimod sin Vintertid 

 naar Solen er nær, sin Sommer naar Solen er i den 

 største Afstand, saa blive Forholdene ganske andre. Vin- 

 teren vil blive kort og forholdsvis mild, medens Sommer- 

 solen ikke vil varme saa stærkt, som naar Excentriciteten 

 er lille, men paa den anden Side vil varme længere. Klimaet 

 vil altsaa alene som en umiddelbar Følge af den store 

 Excentricitet blive jevnt uden store Temperaturforskjellig- 

 heder. Men hertil kommer endnu, at de fra Ækvatorial- 

 egnene kommende Havstrømme, for Europas Vedkommende 

 Golfstrømmen, ville være overordentlig mægtige og ville med- 

 føre umaadelige Masser af varmt Vand, som yderligere vil 

 mildne Klimaet og meddele Luften en betydelig Fugtighed. 

 Under disse Forhold vil der smelte mere Sne og Is i den 

 lange Sommer, end der dannes i den korte og milde Vinter. 

 Isdækket vil forsvinde paa Steder, hvor det nu hgger i 

 tykke Lag, og Vegetationen vil bemægtige sig den frigjorte 

 Jordbund. Det vil være gunstige Forhold for Ldviklingen 

 af en frodig Plantevæxt; de ville tillige være gunstige for 

 Bevaringen af de undergaaede Planteindivider, for Kul- og 

 Tørvedannelser; og det turde vel være muligt, at de store 



