136 



600 Alen videre til Fænomenets egenlige Skueplads. Det 

 Syn, som her viste sig, er vanskeligt at beskrive og kan 

 kun tilfulde opfattes af den, som har hørt Dampens vilde 

 Udbrud, Dyndexplosionernes barske Larm og den dumpe 

 Mumlen af de kogende Dyndkjedler. Dyndvulkanen ind- 

 tager en ophøiet Fiirkant af 1500 Fods Længde og 1050 

 Fods Brede af blaat hærdnet Leer, som hæver sig lidt 

 over den omgivende Slettes Overflade. Det tilgrændsende 

 Land er blødt og dyndet og i Regntiden aldeles dækket 

 med Vand; det falder svagt mod Nord og Øst, og Vul- 

 kanens Dynd og Vand flyde derfor langsomt bort i denne 

 Retning, hvor der derfor i Regntiden findes en Saltsø, 

 men nu kun en uhyre Flade af krystallinsk Kogsalt. 



Dyndvulkanens Dampmasser stige op af kegledannede 

 Dyndbjerge af 3 — 15 Fods Høide med forskjellige Heldnings- 

 vinkler, snart dannende spidse og smækkre Kegler, snart 

 kuppelformige Høie, som synes at have faaet denne deres 

 bredere og fladere Form ved deres egen Vægt, da den 

 Kraft som dannede dem, havde ophørt at virke. LM af nogle 

 af Keglerne farer Dampen som en sammenhængende Strøm 

 med en pibende eller skrigende Lyd, alt eftersom Aabnin- 

 gernes Vidde eller Udbruddenes Voldsomhed er forskjellig. 

 I andre er Virkningen underkastet periodiske Afbrydelser, 

 og hvergang Dampudbruddet kommer igjen, ledsages det 

 af en Salve varmt Dynd , Masser af hvilket undertiden 

 slynges i Veiret til en Høide af 100 Fod. Disse Udbrud 

 gaae ved nogle af Høiene for sig med faa Minuters 

 Mellemrum, medens andre syntes at have været rolige i 

 Uger eller Maaneder. Under vort korte Ophold havde vi 

 Leilighed til at see Exempler paa den Hurtighed, hvormed 

 en spids kegledannet Høi kunde blive bygget op og atter 

 revet ned. Et Sted blev en hed Vandstrøm slynget i 



