149 



virkning bliver fremkaldt en Lysfornemmelse. Hvad vide 

 vi nu om Fremkaldelsen af Lysfornemmelser ved Lysel? 



Den ældre og tilsyneladende naturlige Anskuelse var, 

 at Øiets Nethinde havde en meget større Følsomhed end 

 nogetsomhelst andet Nerveapparat i Legemet, hvorved den 

 endogsaa kunde fornemme Lysets fine Indvirkninger. At 

 det eiendommelige Indtryk, som Lyset gjør paa Øiet, er 

 saa vidt forskjelligt fra Lydfornemmelse, Varmefornemmelse, 

 Følelse for det Haarde og Bløde, det Rue eller Glatte o. s. v. 

 syntes simpelthen at kunne forklares ved, at Lyset jo er 

 noget heelt Andet end Lyd eller Varme, end et haardt 

 eller blødt, et ru eller glat Legeme, og man fandt det i 

 sin Orden, at enhver Ting blev følt paa en eiendommelig 

 Maade i Overensstemmelse med sine forskjellige Egenskaber. 



Der stod nu rigtignok nogle ubeleilige Phænomener 

 tilbage, som man gjerne vilde lægge tilside uden at an- 

 see dem for at være af nogen Betydning. Naar man trykker 

 eller slaaer paa Øieæblet, opstaaer der selv i det dybeste 

 Mørke Lysfornemmelser. Saadanne Fornemmelser opstaae 

 ligeledes, naar man leder elektriske Strømme gjennem 

 Øiet. Ja, vi behøve ikke engang at anvende saa vold- 

 somme Midler: naar man i Mørke med lukkede Øine hen- 

 vender sin Opmærksomhed paa sin Synskreds, opdager 

 man alleslags stjerneformige eller stribede Figurer af for- 

 skjeilig Farve, som bestandig vexle paa en uregelmæssig, 

 phantastisk Maade. Disse Figurer faae stærkere og skjøn- 

 nere Farver, naar man gnider sit Øie, eller naar Blodet 

 efter Nydelse af ophidsende Drikke eller under Sygdomme 

 stiger til Hovedet; men de mangle aldrig ganske. 



Da man først paatog sig nærmere at undersøge disse 

 Phænomener for at udfinde en Forklaring af dem, kom 

 man til den Formening, at der i dette Tilfælde maatte 



Tredie Række. V. -tQ 



