151 



anden ligesaastor Nerve, blev ledsaget af en meget be- 

 tydelig. I enkelte Sygdomme seer man sig sat i den 

 sørgelige Nødvendighed at maatte borttage Øieæblet. Den 

 Opererede føler da, i det Øieblik Synsnerven overskæres, 

 ingen Smerte, men troer at see et Lynglimt. 



Endvidere har man ved omhyggelig anstillede Under- 

 søgelser fundet, at de saakaldte lysende Øine aldrig lyse 

 i absolut Mørke; men at deres Lys altid kun opstaaer ved 

 Tilbagekastning af ydre Lys. I Virkeligheden finder man 

 i disse Øines Baggrund istedetfor det sorte Farvestof et 

 lyst moiréefarvet Sted, det saakaldte tapetum, som er 

 istand til at tilbagekaste en betydelig Mængde af det ind- 

 faldende Lys. Senere har Briicke viist, at ogsaa Pupillen 

 i Menneskets Øie ved passende Belysning faaer et rødligt 

 Lys ligesom et glødende Kul, og Brugen af Øiespeilet be- 

 roer netop paa denne Kjendsgjerning. Ligesaalidt kan man 

 nogensinde see Lys i en Andens Øie, naar denne selv 

 som en Følge af Tryk, elektriske Strømme eller andre 

 Aarsager seer de stærkeste Lysglimt. Vi kunne altsaa i 

 dette Tilfælde ikke tvivle om, at Lysfornemmelse finder 

 Sted uden at være fremkaldt ved virkeligt Lys. Men vi 

 vide, at de Midler, hvorved vi i Øiet fremkalde Lysfor- 

 nemmelser, nemlig Stød, Tryk, mechanisk Mishandling 

 eller elektriske Strømme, altid, naar de virke paa et Nerve- 

 apparat, fremkalde dettes eiendommelige Virksomhed. Vi 

 kalde dem derfor Nervepirringsmidler og kunne nu udtale 

 den almindelige Sætning: Nervernes sædvanlige Pirrings- 

 midler fremkalde, naar de virke paa Synsnerven, Lysfor- 

 nemmelser ganske ligesom det virkelige Lys, og vi kunne, 

 naar vi tænke paa de Opererede, tilføie: de fremkalde i 

 Synsnerven ene og alene Lysfornemmelser. 



10* 



