160 



Gjenstand, saa ere de deraf opstaaede perspectiviske Fore- 

 stillinger ikke de samme, men blive saa meget mere for- 

 skjellige, som der er Forskjel paa Standpunkternes Belig- 

 genhed. Men naar vi betragte den meest fuldkomne per- 

 spectiviske Tegning, vil den afbildede Gjenstand ikke faae 

 noget væsentligt forskjelligt Udseende ved at vi betragte 

 Tegningen fra et andet Sted. De paa Tegningen i For- 

 grunden fremstillede Gjenstande skjule altid nøiagtig de 

 samme Gjenstande i Baggrunden, og det er altid de samme 

 Flader, som vise sig forkortede. 



Men nu har Mennesket jo to Øine, som altid betragte 

 Oniverdenen fra to forskjellige Standpunkter, og følgelig 

 meddele vi vor Bevidsthed to forskjellige Indtryk til Be- 

 dømmelse, hvergang vi med begge Øine betragte en Gjen- 

 stand med legemlig Udstrækning. Betragte derimod begge 

 Øine en paa en plan Flade udført perspectivisk Tegning 

 af Gjenstanden, erholde de begge det samme perspecti- 

 viske Indtryk. Derved blive vi satte istand til at skjelne 

 den virkelige Gjenstand fra en Afbildning af den, om denne 

 sidste end er saa tro og fuldkommen, som det er muligt 

 at tænke sig. 



Men hvis man nu udførte to perspectiviske Tegninger 

 af den samme Gjenstand, som svarede til de to forskjel- 

 lige perspectiviske Indtryk, som under Beskuelsen af selve 

 Gjenstanden opstaae i det høire og venstre Øie, og bragte 

 hver Tegning i den rigtige Stilling for det tilsvarende Øie, 

 saa vilde den væsentlige Forskjel mellem Beskuelsen af 

 Gjenstanden og dens Billede forsvinde, og det vilde fore- 

 komme os, at vi saae Gjenstanden selv istedetfor et Bil- 

 lede af den. 



Netop dette yder Stereoscopet os. Til dets Anven- 

 delse hører altsaa altid to Tegninger af den samme Gjen- 



