162 



fordi Skuffelsen ved Anvendelsen af dette Instrument be- 

 roer paa begge Øines samtidige Brug. 



Saaledes kan man ogsaa forstaae Vanskeligheden ved 

 et Kunststykke, som Ungdommen undertiden morer sig med. 

 Man ophænger en Ring i en Traad. Derefter sætter En 

 sig saaledes, at han kun kan see Ringen fra den smalle 

 Side og skal nu, medens han holder det ene Øie lukket, 

 føre en Naal igjennem den. Som oftest lykkes det ham 

 til de Åndres Morskab først efter mange forgjæves Forsøg, 

 medens enhver Vanskelighed forsvinder, naar begge Øine 

 holdes aabne. 



Af de Momenter, som vi benytte til Bedømmelse af 

 Rumforholdene, maa sluttelig endnu et omtales. Vi be- 

 dømme den Retning, hvorfra Lyset kommer, efter Beliggen- 

 heden af det Nethindepunkt, som det træffer. Men Net- 

 hindebilledets Plads forandrer sig, naar Øiet bevæges. 

 Man maa altsaa tillige kjende Øiets Stilling i Hovedet, 

 naar man vil have en rigtig Forestilling om Rumforhol- 

 dene. Enhver Bevægelse af Øiet, som ikke opstaaer paa 

 Grund af vor Villies Indflydelse eller ikke bliver ud- 

 ført i Overeensstemmelse med vor Villies Hensigt, for- 

 styrrer derfor vor Dom over Stillingen af de os omgivende 

 Gjenstande. Lukker man det ene Øie, indtræder der saa- 

 ledes, naar man ved Tryk forskyder det andet, tilsyne- 

 ladende Bevægelser af de Gjenstande, man seer. Her 

 bliver Øiet forskudt ved en ydre mechanisk Indvirkning, 

 uden at vi kunne dømme sikkert om, i hvilken Retning 

 og hvormeget det skeer; de optiske Billeder forskydes 

 derved paa Nethinden, og vor Forestilling slutter deraf, at 

 Gjenstandene bevæge sig. Ere begge vore Øine aabne 

 under delle Forsøg, seer det ubevægede Øie Gjenstanden 

 fast og uforrykket, medens det Øie, hvorpaa vi udøve et 



