167 



i det Tilfælde, hvor den virkelige Linie har en Aabning 

 eller Udbøining paa dette Sted. Falder den blinde Plet 

 paa Midten af et Kors, tllføier Indbildningskraften den 

 midterste Deel, og vi troe at see et Kors, selv om de fire 

 Linier slet ikke støde sammen i Midten. 



Naar forskjellige Fortolkninger ligge lige nær, vakler 

 Forestillingen ofte mellem den ene og den anden, men 

 Villien kan ikke tvinge den til at foretrække en bestemt 

 af dem. 



Ere begge vore Øine aabne, holder vor Forestilling 

 sig i Almindelighed til Sandseindtrykket i det seende Øie. 

 Anbringer jeg nemlig et Blad Papiir med en rød Plet saa- 

 ledes foran mig, at den røde Plet ikke bliver seet af mit 

 høire Øie, bliver den dog seet af det venstre, og jeg seer 

 da et Papir med en rød Plet, hvilket jo stemmer fuld- 

 kommen overeens med Virkeligheden. Men der ere andre 

 Tilfælde, i hvilke vi ikke ubetinget afgjøre Sagen i Over- 

 eensstemmelse med det seende Øies Iagttagelser. Naar 

 jeg saaledes betragter et Stykke hvidt Papiir, medens jeg 

 holder et rødt Glas foran mit venstre Øie, viser det hele 

 Papiir sig eensfarvet lyserødt, uden at det Sted, som svarer 

 til mit høire Øies blinde Plet, udmærker sig ved noget 

 særeget LMseende. Og dog ere de umiddelbare Fornem- 

 melser, som angaae dette Sted, nu i begge Øine ganske 

 de samme som før, da jeg betragtede Papiret med den 

 røde Plet; det høire Øie seer slet Intet, det venstre reent 

 Rødt. Desuagtet viser delte Sled sig ikke fuldstændig 

 rødt, men kun som det Øvrige af Papiret med et svagt 

 rødligt Skjær. Forskjellen bestaaer alene deri, at nu ikke 

 blot delte Sted, men hele Papiret viser sig fuldstændig 

 rødt for det venstre Øie. Det Sted, som svarer til det 

 høire Øies bhnde Plet, udmærker sig ikke i det venstre 



11* 



