178 



Flere Aar iforveien saae Tunel og Freycinet, 

 under Seiladsen forbi Cabo d'Espichel paa Portugals Kyst, 

 Atlanterhavet funkle med en blodrød Farve i mange Miles 

 Udstrækning, og Montagnes senere Undersøgelse af dette 

 farvede Søvand viste, at Titusinder og atter Titusinder af 

 en rød Protococcus (P. atlanticus Mont.) havde givet 

 Oceanet denne Farve. 



Det vilde være en let Sag at anføre mange flere 

 Exempler paa dette store Phænomen i middelvarme Jord- 

 bælter; men jeg har sagt nok til at forberede Læseren 

 paa dets Optræden i ikke mindre rig Mangfoldighed paa 

 Afrikas Fastland. Jeg saae det strax, da jeg satte Foden 

 paa Afrikas Kyst i September 1853. Jeg landede i Free- 

 town i Sierra Leona og fandt der de Huusmure, som 

 vendte mod Nord, tegnede ligesom Landkort med sorte, 

 bronzefarvede, grønne og violette Pletter, som naaede fra 

 Grunden lige til Taget. Ved nærmere Undersøgelse viste 

 de sig at bestaae af filtagtige Masser af forskjellige smaa 

 Algearter, der kunde rives af Murene som om det var 

 Tapetpapir. Endogsaa i Loanda, Angolas statelige 

 Hovedstad, iagttog jeg, at skjøndt den var omgiven paa 

 Landsiden af brændende Sandørkener, bleve de fugtige 

 Steder, især Gaardene, i Løbet af faa Dage i April Maaned 

 bedækkede med et graagrønt fløielsagtigt Dække, der bredte 

 sig som et næsten sammenhængende Tæppe over den flade 

 Deel af Jordbunden. Jeg ansaae det først for en Vege- 

 tation, der hidrørte fra fJavets Nærhed, indtil den mikro- 

 skopiske Undersøgelse til min store Forbaiiselse over- 

 beviste mig om, at hele dette grønne Tæppe var dannet 

 af en umaadelig Opdyngning af en Botrydium- Art, en 

 af de nydeligste smaa Jordalger, som ogsaa ofte træffes 

 i Europa under lignende Forhold. — Alle disse Farver, som 



