195 



skjuler sjeldent mellem sine Sprækker iiot,'et Tusindben, 

 ligesom ogsaa hensmuldrende Træslammer aldrig ville 

 forekomme, der kunne tjene dem til Ly; thi IJrandene 

 ville snart udtørre og fortære dem, hvis ikke iMyrer og Ter- 

 miter komme dem i l^'orkjøbet. Edderkopper og Mider 

 ere de første af de lavere Dyr, som vi finde repræsente- 

 rede, og de sidste endda sparsomt; thi de i nrasilien saa 

 udbredte, for Mennesker og Dyr lige besværlige Plage- 

 aander, Blodmiderne, Brasilianernes »Carapatos« (Ixodes- 

 Arter), høre egentlig til Skovenes Fauna , ihvorvel Kvæget 

 af og til kan bringe en og anden med sig ind i Campos. 

 Men af Edderkopperne træffes flere, og man gjør bedst i 

 at vogte sig for dem, thi med deres giftige Kindbakker 

 kunne mange af dem bibringe smertefulde Bid; især gjæl- 

 der dette de store Fugle edderkopper, hvoraf der lever 

 én Art paa Campos, et brunt loddent Dyr med en næ- 

 sten 2 Tommer lang Krop. Heldigvis er den sjelden; 

 thi ikke blot skal dens Bid være dræbende for mindre 

 Dyr, som Kolibrier og andre Smaafugle, men selv for 

 Mennesket skal det være farligt, og om det just ikke er 

 dødeligt, skal det ialfald fremkalde Krampetrækninger og 

 ulidelige Smerter. Dette bekræftes ogsaa af^Azara for 

 Paraguay, hvor den samme Art ligeledes lever paa Mar- 

 kerne. — Talrigst ere naturligvis Insekterne her som 

 overalt i Jordens forskjellige Egne, og deres Hærskarer 

 befolke Campos selv i Tørtiden, skjøndt der da er be- 

 tydelig færre af dem end i den alt oplivende Regntid. 

 Man vil til enhver Tid, selv i Tørtiden, naar i Middags- 

 timerne ved et fuldstændigt Vindstille enhver anden Dyre- 

 stemme tier , dog høre den aldrig forstummende Ci- 

 cade- og Græshoppesang. Talrige Græshopper bebo 

 Campos og springe ved hvert Skridt, man gjør, i Mængde 



13* 



