200 



stammen eller paa de første større Grene en næsten 

 kuglerund Lerklump ophængt, der er omtrent en Fod i 

 Tvermaal, haard og fast, og saa aldeles uden Aabninger, 

 at den synes at være fuldkommen solid; en fingerbred 

 Lerstribe slynger sig fra den ned langs Stammen til 

 Jorden; men hertil indskrænker sig ogsaa Alt, hvad vi 

 ved første Øjekast bemærke, og man faaer ikke mindste 

 Anelse om, hvilket Liv og hvilken Virksomhed der hersker, 

 samt hvormange mærkelige Phænomener der skjule sig i 

 det Indre; — thi til Dyrene selv se vi Intet; de ere 

 lyssky Væsener, der sjeldent eller aldrig komme frem for 

 Dagens Lys; derfor ere de ogsaa blege af Farve — »de 

 hvide Myrer« kaldes de jo ofte — og mangle Øjne, men i 

 deres store By, saavel som i deres underjordiske Gallerier, 

 der ved den omtalte ned ad Stammen førende lukkede Gang 

 staa i Forbindelse med Boligen, føre de et stille og ube- 

 mærket, men rastløst og virksomt, og i Naturens Hus- 

 holdning betydningsfuldt Liv. Lermassen, hvoraf Boligen 

 er opført, er ved en Slim, som tilberedes af Dyrene selv, 

 saa fast, at den modstaaer de stærkeste tropiske Regn- 

 skyl og bliver ubeskadiget, naar Menneskets Boliger styrte 

 sammen for dem; den er derfor heller ikke let at aabne. 

 Men slaa vi nu Hul paa den, da viser sig hele dens Indre 

 gjennemkrydset, næsten som i en Svamp, af uregelmæs- 

 sige , tæt ved hverandre liggende Gange , der intetsteds 

 sees at udvide sig til større Rum, være sig Dronninge- 

 celler, Forraadskamre eller deslige. En mørkere Sub- 

 stans overtrækker alle Væggene, ligesom en Art Fernis, 

 og disse blive derved afglattede og næsten polerede. 

 Næppe have vi forgrebet os paa Boligens Fred, før Tu- 

 sinder af Smaadyr komme tilsyne; forskrækkede og for- 

 undrede komme de frem, løbe ud og ind igjen, og ile 



