208 



i de om Haverne opførte og med et Dække af Græs eller 

 Tagsten beskattede Lermure, og her finder man ogsaa 

 dens aflange hvidlige Æg, som ere udstyrede med en 

 tynd læderagtig Skal; hver Dag, naar det er Solskin og 

 Varme, kan man iagttage dem i Mængde, idet de med 

 underlige Ho\edbevægelser sidde og sole sig paa Murene 

 eller behændig løbe hen ad disses lodrette Sider og gjøre 

 Jagt paa Fluerne. Ogsaa den grønne, næsten fodlange 

 rtCalango« (Ameiva vulgaris) findes underliden i de 

 tætte Cerrader, især hvor ødelagte Termitboliger yde den 

 sikkre Smuthuller; men ogsaa den er vel nærmest en 

 Beboer af Skovrandene og Krattene, ligesaavel som en 

 graa, hvidtegnet Træleguan (Polychrus anomalus), der 

 fik sit brasilianske Navn »Preguiga«, fordi den i sine Be- 

 vægelser er saa mærkværdig langsom og doven, og uden 

 videre lader sig tage med Haanden, naar den sidder paa 

 en Træstamme og soler sig. Brasilianerne beskylde den, 

 men vistnok med Urette, for at være giftig, og ere yderst 

 bange for den , som da overhovedet for alt Kryb. Lige- 

 ledes er »Tiu'en« (Lacerta Teguixin), et flere Fod 

 langt Firben, ogsaa en Skovform, der forekommer i Ur- 

 skovsegnene; men de mørke, fugtige Skove holder den 

 ialfald ikke saameget af, som de aabne, solvarme; derfor 

 er den især almindelig om og paa de i visse Skove 

 værende Kalkklipper, men gjør derfra ogsaa Udflugter ind 

 i Cerraderne. 



Blandt Slangerne er egentlig kun en eneste ejen- 

 dommehg for Camposegnene, men den kan ogsaa veje op 

 mod hundrede andre; det er Klapperslangen. Undertiden 

 træffer man vel paa en eller anden Snog, der ilsomt 

 flygter ind i Græsset eller ligger sammenrullet paa de 

 varme solbeskinnede Stier; en enkelt Gang har jeg ogsaa 



