212 



Klapperslange, som slap ind i et Hul ved en Bagerovn, 

 førend det lykkedes ham at dræbe den; han lod nu Hullet 

 stoppe fast til og begravede saaledes Slangen levende. 

 Lang Tid efter, man sagde mig henved et Par Aar, skulde 

 Ovnen brydes ned og mures om, og ved denne Leilighed 

 kom Dyret atter for en Dag, vel kraftesløst og afbleget, 

 men endnu levende. Et Exemplar, der fra en By nær 

 Lagoa Santa sendtes af en fransk Naturaliehandler til 

 Jardin des plantes i Paris, fik før sin Afrejse en levende 

 Mus til Føde, der blev sat ind i dens Bur; næppe følte 

 Musen sig i Selskab med sin Fjende, før den begyndte 

 at pibe ynkelig. Slangen reiste sig op, styrtede sig over 

 den, bed den og trak sig dernæst rolig tilbage for at afvente 

 dens Død, der ogsaa paafulgte faa Minutter efter; denne 

 lille Mus var den eneste Føde, som Slangen fik fra den 

 Dag, den forlod de brasilianske Campos, og til den 

 naaede Paris, hvilket sikkert var en Tid af flere Maaneder. 

 Dens Bid er i alle Tilfælde dødeligt, naar ikke øje- 

 blikkelig Hjælp kommer til og Saaret bliver udsuget, 

 underbundet og udbrændt; har Giften først faaet Tid til 

 at komme omkring med Blodet, er Redning umulig; 

 Blodet gaaer da i en Forraadnelsestilstand, og i Regelen 

 har Døden fuldendt sit Værk endog inden Udløbet af 

 24 Timer. Giftens Virkninger bleve for omtrent en 

 Snes Aar siden nøje iagttagne i Rio de Janeiro, idet en 

 forøvrigt velhavende Mand, for hvem Livet ingen Nydelse 

 var længere, fordi han var befængt med den i Brasilien 

 ikke sjeldne, men skrækkelige Sygdom, Spedalskhed, tilbød 

 sig i Lægers Nærværelse at forsøge det sidste farlige Middel, 

 som af Folkeovertroen angives til Helbredelse mod Syg- 

 dommen, nemlig at lade sig bide af en Klapperslange, for 

 saaledes enten maaske selv at blive frelst og opdage en 



