215 



ned i en med højt tæt Græs (Brasilianernes »Capim gor- 

 dura«, Tristegis glutinosa) og Krat bevoxet Dal, et Stykke 

 gammelt Skovland, hvor Skoven var bleven ødelagt og 

 tagen i Brug til Plantage. Midt i Dalen var en Grøft, 

 som jeg springer over, og uden at ane Noget gaaer jeg 

 roligt nogle Skridt videre, da jeg pludselig hører en Larm 

 i Græsset foran mine Fødder, og seer en Klapperslange 

 bevæge sig; forfærdet gjør jeg nogle Skridt tilbage, og 

 opdager da, netop paa Grøfteranden, knap en Alen fra det 

 Sted, hvor jeg havde sat min Fod, en anden, der med den 

 klaprende Flalespids advarende rakt i Vejret viste mig, 

 hvilken Fare jeg var undgaaet. Senere erfarede jeg, at 

 den nævnte Dal var berygtet som Opholdssted for Slanger, 

 som der havde dræbt mange Kreaturer, og det var da 

 rimeligvis disse dens Beboere, et ærværdigt gammelt 

 Ægtepar, som jeg havde truffet paa. 



Hvad dens Hyppighed i Camposegnene angaaer, da 

 er den rimeligvis forskjellig paa de forskjeUige Steder; 

 om Lagoa Santa, hvor Egnen er ret vel befolket og allerede 

 har været beboet i et Par Hundrede Aar af den europæiske 

 Befolkning, er den ubetinget langt hyppigere end Hug- 

 ormen i Danmark paa lignende Steder. Brasilianeren 

 dræber den naturligvis overalt, hvor han træffer den, 

 saavelsom alt andet Kryb; men han har desuden en 

 Medhjælper i enkelte Fugle, navnlig Seriema'en, den høist 

 interessante Camposfugl, som nedenfor nærmere skal om- 

 tales. Ligeledes maa sikkerlig ogsaa Gamposbrandene 

 hjælpe med til at formindske dens Antal. 



Som Camposegnene have ejendommelige Insekter og 

 Krybdyr, have de ogsaa og i større Mængde ejendomme- 



