217 



lodiske Skrig, og dog selv for disse er man i Mangel af 

 andet taknemlig, da de dog give meget Stof til Under- 

 holdning og Adspredelse. 



Den Tid paa Aaret, da der høres mest Fuglesang og 

 sees størst Liv paa Campos, er unægtelig Slutningen af 

 Tørtiden og Begyndelsen af Regntiden, fra August af, da 

 med en stigende Temperatur ikke blot Planternes, men 

 ogsaa Dyrenes Verden vækkes til nyt Liv. Allerede i 

 August høres Fuglenes Parringssange, og man seer dem 

 i Parringsiveren forfølge hverandre i Luften. I September 

 og Oktober have de fleste Fugle Æg, ja i denne sidste 

 Maaned ere manges endog næsten udrugede. Der synes 

 imidlertid at finde en Del Uregelmæssigheder Sted, saa at 

 man selv henimod Regntidens Slutning kan træffe Reder 

 med nylig lagte Æg. 



De Familier, der ere talrigst repræsenterede i Cam- 

 pos, ere Fluesnapp ernes (\luscicapa) og Spurvenes 

 (især de to Slægter Tanagra og Fringilla). De første 

 ere smaa brednæbede, og som ^'avnet angiver, oftest 

 insektædende Fugle, der i Regelen ere uanselige, sorte 

 eller graalige af Farve. De høre til de mindre Former; 

 thi sjeldent naa de en Størrelse af 9'', som de to, der 

 allerede tidligere ere omtalte, Muscicapa velata og po- 

 lyglotta. Begge disse, saavelsom deres Slægtning »den 

 sorte Maria« (M. comata), ere ægte Camposfugle, der 

 fra Camposlandets østlige Grændse gaae helt ned til Pa- 

 raguay, hvor de omtales af Azara. Man seer dem hyp- 

 pigt, især den sidste, der ved sin kulsorte Dragt og lille 

 Top hører til en af Camposegnenes lettest kjendelige 

 Fugle , sidde tause og stille paa fremstaaende , helst 

 bladløse Grene og derfra gjøre Udflugter ud i Luften 



