226 



første Solstraale spiller i Trætoppene, man hører den un« 

 der iVliddagsstiindens Hede, og først, naar Solen gaaer 

 ned, forstummer den. 



Repræsenteret i Campos er ogsaa den nærstaaende 

 Slægt Synallaxis. S. ru fif ro ns er en for Campos« 

 landet særegen Fugl, hvis Redebygning er endnu kunstigere 

 end »Joao de barro's«. Thi denne lille Fugl, der næppe 

 er halv saa stor som den sidst beskrevne, men har den 

 samme blegbrune Farve, danner af Pinde, der ofte have 

 en Gaasefjers Tykkelse eller mere, en stor Bolig, som 

 den anbringer paa Træernes yderste Grene, og hvori den 

 i September Maaned lægger 2 for Enderne afrundede 

 hvide Æg. Prinds Maximilian fortæller, at Fuglen hvert 

 Aar sætter en ny Rede til den gamle, og at han har fun- 

 det saadanne Boliger paa 3—4 Fods Længde ophængte 

 i Træerne. 



Af de egentlige Sangere ejer Brasilien og særlig 

 Camposegnene faa ; dog have disse én mærkelig Re- 

 præsentant for denne Familie i Brasilianernes »Gallo do 

 campo« eller »Camposhane«, en Spotdrossel, Mimus sa- 

 turninus. Det er en beskeden graabrun Fugl at om- 

 trent Solsortens Størrelse, med en lang, noget vippende 

 Hale. Den er i Cerraderne meget almindelig, og ikke 

 blot Brasiliens Campos ere dens Hjem; men den gaaer 

 helt over til Paraguay, hvor den skal hedde Calandria.*^ 

 Medens det hos os hedder at »synge som en Nattergal«, 

 hedder det i Landene om Floderne Paraguay og Paranå 

 »at synge som en Calandria«, naar man vil betegne Ens 

 Sang som naaende den højeste Grad af Fuldkommenhed. 

 I Brasilien hedder det »)at synge som en Sabia« eller en 



*) Dette er maaske dog en anden, nærstaaende Art. 



