230 



ned, men man vente blot ikke at træffe dem paa det Sted, 

 hvor man seer dem lægge sig; thi hastigt smutte de bort. 

 Deres Kede skal være meget simpel og anbringes i Græsset; 

 den indeholder nogle faa Æg af noget over Dueægs Stør- 

 relse og med en egen lilla Farve uden Pletter. Man har 

 ofte bragt mig dem i Foraarsmaanederne. Der gives for- 

 skjellige Arter, hvoraf nogle gaa helt over til Paraguay, og 

 mange andre forekomme ogsaa i Skovene. De have hos 

 Beboerne forskjellige Navne; især almindelige ere Nham- 

 bu (Tinamus Tataupa), Cadorna (Crypturus ma- 

 culosus og borachirus) o. fl., og de ere i visse Egne, 

 især i de indre endnu temmelig mennesketomme, særdeles 

 almindelige. En ægte Agerhøne forekommer forøvrigt 

 ogsaa; det er »Perdiz'en« (Perdix dentata), der er en 

 klodset tung Fugl, næppe saa stor som en Høne, med et 

 nøgent, blegt, zinnoberrødt Parti omkring Øjnene og en 

 hlle Top paa Hovedet. 



Camposlandets og tillige hele den nye Verdens største 

 Fugl er Strudsen, »Erna' en« som den hedder hos Lan- 

 dets Indvaanere (Rhea americana). Den er udbredt 

 over alle de brasilianske Camposegne, hgefra Pernambuco 

 af og ned til La Platas Sletter; her i det allersydligste 

 Syd-Amerika, i Patagonien, afløses den af en først for faa 

 Aar siden af Darwin og d'Orbigny opdaget mindre Art 

 (Rhea Darwinii). Ema'en er en smuk, graalig Fugl, der 

 næsten naaer et iMenneskes IJøjde, men dog er mindre 

 end dens afrikanske Slægtning; som denne lever den i Ål- 

 mindelighed i Flokke, kun nær de mere beboede Egne seer 

 man den dog hyppigst parvis. Græshopper og andre In- 

 sekter, Slanger, Frugter o desl. yde Campos den i til- 

 strækkelig Mængde til Føde; en lille bærfrugtet Malpi- 

 ghiacébusk (Byrsonima), der er meget almindelig paa 



