239 



(Cervus nemorivagus), der er ensfarvet graabrun; 

 som selve Dyret er meget zirligt og fint bygget, ere ogsaa 

 dets Takker smaa, næslen kim 3 Tommer lange; i Skovene 

 paa Bjergene, samt i Camposegnene er det ikke sjeldent. 



Ejendommelig for de aabne, nøgne Campos er (Cervus 

 campestris, Camposhjorten; den er af et Raadyrs 

 Størrelse og rødbrun af Farve, og dens næsten fodlange 

 Takker have tre Ender. Hele det indre Brasilien og Para- 

 guay er dens Hjemstavn; om Dagen, under den stærkere 

 Hede, hviler den i Græsset, men i Dæmringen og om 

 Natten strejfer den om paa Campos. Den jages alminde- 

 ligst tilhest og med Lasso. Endnu en femte ogsaa i 

 Campos forekommende Form omtales, nemlig en Dverg- 

 hjort, C. nanus, der efter Jægernes Udsagn er et yderst 

 hurtigt lille Dyr, som, naar det forfølges, pludselig kaster 

 sig ind i Krattet og hopper op i Træerne, hvorved Hundene 

 tabe Færten. Der nedlægges aarlig en betydelig Del 

 Hjorte i det indre Brasilien, mindre for Kjødets Skyld, 

 end for Skindenes, der finde mangfoldig Anvendelse f. Ex. 

 til Klæder. Vaqueiroerne eller de, der have Opsynet med 

 de store Oxehjorder i det Indre, ere ofte sande Skind- 

 mennesker, klædte i Skind fra Top til Taa. 



De Tykhudede ere især Sumpdyr; vi kunne derfor 

 ikke vente at træffe mange af dem paa de vandløse 

 Campos; de eneste Repræsentanter for denne Familie, 

 som Brasilien ejer, finde vi ogsaa dels i Skovene, dels 

 ved Flodbredderne; de ere Tapiren, maaske det nu- 

 værende Brasiliens kolossaleste Dyr, og de smaa Moskus- 

 svin (Dicotyles). De vilde Heste kunde man formode 

 maatte findes her, hvor de vidtstrakte Camposegnes haarde 

 Jordbund og rige Beklædning med Græs maatte være dem 

 passende Opholdssteder; det er imidlertid bekjendt nok^ 



