240 



at alle de i Amerika forekommende saakaldte vilde Heste 

 kun ere forvildede Efterkommere af dem, som fra Europa 

 bleve førte derover. Dog er det en først af Lund op- 

 daget, meget interessant l\jendscjerning, at Sydamerika 

 i den Jordperiode, der gik umiddelbart forud for den nu- 

 værende, ejede hesteaglige D\r, eftersom Levninger af 

 saadanne forekomme i Kalkstenshulerne. 



Af Gnavere træffes paa Campos ogsaa kun faa; de 

 fleste som Pacaen (Coelogenys Paca), Agutien 

 (Dasyprocta Aguti), Figrotterne (Cercolabes) huse 

 i Skovene og paa Plantagerne, andre, som Capivaren, 

 ved Flodbredderne. Det er mærkeligt, hvor langt Bra- 

 siliens Campos i den Henseende staa tilbage for de 

 argentinske Pampas; thi disse kunne opvise en Mængde 

 af interessante Gnavere, saasom Gravemusene, Tucutucoen, 

 der undergrave Pampasjorden i stor Udstrækning; den 

 store murmeldyragtige Viscacha, Chinchillaerne, der ere 

 berømte for deres fine Pels o. fl. Foruden en lille Kaninform, 

 Lepus brasiliensis, Brasilianernes »Coelho«, der er et 

 lille næsten haleløst brunligt Dyr, hvis Bolig er Krattene, 

 og som i en simpel Græstue kaster sine 3 — 4 blinde 

 Unger i September Maaned, have Camposegnene næppe 

 nogen for dem ejendommelig Gnaver; thi »^lococen (Cavia 

 rupestris) lever vel alene i det Indre, navnlig de nordligere 

 Dele, men holder sig især kun til de stenede Bjerge, hvor 

 Klippespalter ere dens Bolig. Dens Slægtning »Apereån'en 

 eller, som den hedder hos os, »Marsvinet«, (Cavia Aperea) 

 beboer vel ogsaa Camposegnene, men nærmest Engene, 

 Søbredderne og andre lavt liggende Steder; den er et i 

 vildt Tilstand ensfarvet brunligt lille Dyr, der er noget 

 større end en Rotte, men haleløs. Den er almindelig 

 overalt ligeover til Paraguay, hvor den træffer en Slægt- 



