242 



Noget tilfælleds med Svin og Noget med Rotter, ved 

 Siden af meget højst Ejendommeligt. Ved deres spidse 

 Hoved, der løber ud i en Tryne, som bruges ved den 

 rodende og gravende Levevis, minde de om de første; 

 ved den lange Hale, ved deres Bevægelser o. s. v. især 

 om de sidste. I deres Bevægelser ere de vel langsomme, 

 og de indhentes, selv naar de løbe, med stor Lethed; men 

 da have de noget vist Rotteagtigt ved sig, og de sætte 

 sig som Rotterne, naar de paa fremmede Steder ville 

 orientere sig, ofte paa Bagbenene og vejre; thi deres 

 Lugt er meget skarp. 



Tatuerne ere mest natlige Dyr, og det hører til 

 Sjeldenhederne at møde dem om Dagen. Et Individ, som 

 jeg i nogen Tid havde i Fangenskab, laa hele Dagen 

 sammenrullet i sin Kasse med Hovedet mellem Benene; 

 men om Natten var det uafbrudt i Bevægelse og larmede 

 meget ved sin Skraben mod Brædderne. Sattes det i 

 Frihed, søgte det, efter at have orienteret sig, strax at 

 grave sig ned, idet det med de kraftige Forben arbejdede 

 ligesom Muldvarpen; i et Øjeblik var det allerede langt 

 nede, og kunde det naa til at stemme Forbenene ret 

 imod, var det en meget vanskelig Ting at trække det op 

 igjen. Griber man dem, lykkes det dem ofte ved vold- 

 somme Bevægelser og kraftig Slaaen ud med Bagbenene 

 at slippe løs igjen. Deres Muskelkraft er meget stor, 

 og de skulle paa Bagbenene have en Muskulatur, der 

 ligner Hestens. 



Tatuerne kunne med deres svage Tandrække ikke 

 tage nogen haard Føde til sig, der fordrer megen Tyg- 

 ning; Insekter, navnlig Termiter, Billelarver o. s. v., bløde 

 eller forraadnende Dele af Dyr og Planter ere derfor deres 

 Hovednæring; Drikke tage de aldrig. Paa Rogaerne eller 



