250 



blot ikke den europæiske Ulv Noget efter i Størrelse, men 

 den er endog ikke lidet større end den, og naar den 

 staaer oprejst paa Bagbenene, er den betydelig højere end 

 et Menneske; heller ikke staaer den i Lethed i Løb til- 

 bage for hin, men den er i det Hele laget slankere og 

 mere højbenet samt svagere af Kræfter. Naar man om 

 Natten i Maaneskin faaer den at se paa Campos, idet 

 den staaer stille for at betragte en fremmed Gjenstand, 

 skal den skuffende ligne et nyfødt Føl eller en Kalv. 



Dens Haar ere længere , blødere og mindre tiltrykte 

 til Kroppen end hos den europæiske, og hvad der navn- 

 lig udmærker den, er den Manke af 4 — 5 Tommer lange 

 Haar, der begynder bag Hovedet og strækker sig ned ad 

 Ryggen; denne Manke er ligesom den meget korte, knap 

 et Spand lange Hale og de nederste Halvdele af Benene 

 sorte , ellers har Dyret en smuk lys rødbrun eller guiig 

 brun Pels. 



Ogsaa den er et natligt Dyr; om Dagen holder den 

 sig skjult i Krat og Skovkløfter, og naar Natten bryder 

 frem, lister den i Trav ud paa Jagt, ikke i Flokke, som 

 den europæiske, men enlig, og da hører man dens ejen- 

 domm.elige Hyl, der skal lyde som A-gua-ra, hvorefter 

 den har faaet sit indianske Navn »Guarå«. Da overrasker 

 den Nhambuerne og de andre paa Jorden levende ('ampos- 



Europa, og derfor fortærede de Paraguayske Møl og Klaner efter- 

 haanden største Delen af dem, og da han ingen Udsigt saa til 

 nogensinde, idetmindste saalænge Francia levede, at kunne for- 

 lade Paraguay, sank tilsidst hans Mod, og han nøjedes næsten 

 alene med at gjøre Optegnelser. Da han endelig uventet fik Lov 

 til at rejse bort med et Skib, som skulde sejle to Timer efter, 

 fik han naturligvis næsten Intet med sig, og saa heiler ikke 

 siden Noget til sine Samlinger, som han havde overgivet nogle 

 Venner til Opbevaring. — (Efter Rengger's Såugethiere von 

 Paraguay). 



