257 



for sig. Paa Grund af Delenes Letbevægelighed udjævnes 

 Varmeforskjellighederne ogsaa meget ved Strømninger. 

 Vandet har sin største Tæthed ved 3^,3 H.*); saavel det 

 koldere, som det varmere Vand vil derfor stige op over 

 denne Grændse, der danner den rolige, lige varme 

 Bund overalt i Havet. Den ligger i en vis Dybde ved 

 Ækvator, hvor Varmen i de øverste Vandlag er 21 '^ R., og 

 ved Polerne, hvor den er -r- 2^ R., i det øverste endnu 

 flydende Vand; men paa et Sted mellem Ækvator og Po- 

 lerne maa Grændsen hæve sig helt op til Vandets Over- 

 flade, danne altsaa ligesom en Banke, nemlig ved Haviso- 

 thermen for 3", 3 R. Denne Banke maa tænkes gjennem- 

 brudt ved Magt af de Strømme, der besørge Udvexlingen 

 af ulige opvarmet Vand mellem Polerne og Æquator, thi 

 i selve det lige varme Vandlag, der ligger underst i Havet, 

 kan der ingen Grund være til Strømninger. 



Landet har meget mindre Varmefylde, er derfor mere 

 modtageligt for Opvarmning og tilbøjeligt til Afkjøling og 

 viser følgelig store Temperaturforskjelligheder under ulige 

 Forhold. En Udjævning kan kun finde Sted ved frem- 

 mede Vh'kninger udenfor det (Luften og dens Dampe), 

 ikke i det selv som i Vandet. Ovenfor er omtalt, at 

 Solens Indvirkning kun kan trænge ned til en vis Dybde 

 og med en vis Forplanlelseshastighed. 



Man forstaaer nu let Forskjellen paa Landets og Van- 

 dets Forhold under lige Paavirkning af Solen. Henimod 

 og ved Maximum af dennes Virkning vil Landet opvarmes 

 meget hurtigere og stærkere end Havet, men paa den 



) Man har tidligere antaget, at Havvandet paa Grund af sin Salt- 

 holdighed havde sin største Tæthed ved 2° R., men gode Varme- 

 maalinger ved Sydpolsexpeditioner have ikke stadfæstet denne 

 Antagelse. 



Tredie Række. V. 17 



