260 



ulige Fordeling af Hav og Land paa de to Baivkugler, 

 bliver det naturligst at ansee den sydlige for Kjedlen, hvor 

 fortrinsvis Dampene frembringes, den nordlige for Kon- 

 densatoren, hvor de atter fortættes. Ved Dampene mod- 

 virkes, som man let vil indsee, Fastlandsklimatets Extremer 

 og forøges Havklimatets Ligelighed. 



For ret at kunne undersøge Dampenes klimatiske Ind- 

 virkning maa vi imidlertid vel skjelne mellem Luftens abso- 

 lute Dampmængde og dens Mætningsgrad o: dens Damp- 

 mængde i Forhold til den størst mulige Dampmængde, 

 den ifølge sin Varmegrad kan indeholde. 



Jo varmere Luften er, desto flere Dampe kan den 

 optage i sig, men bestandig vil til en vis Varmegrad svare 

 et vist Maximum af Dampe; naar Luften derfor atter af- 

 kjøles, vil den efterhaanden blive nødt til at afgive af den 

 optagne Mængde, hvorved Nedslag fremkaldes. 



Luftens »Fugtighed« er et ubestemt Udtryk, hvormed 

 sædvanlig betegnes et Maximum af Mætning, kjendeligt 

 paa Skydække, Taage , Regn eller Sne; en »tørstig« Luft 

 vil da være den, der bevirker stærk Fordunstning, altsaa 

 har et Minimum af Mætning, men herpaa har man 

 ingen iøjnefaldende Kjendetegn, hvorfor den meget sjeld- 

 nere iagttages. For Meteorologen har saadanne An- 

 givelser dog ikke stor Værdi, han ønsker at kjende den 

 Bbsolute Dampmængde og Mætningsgraden ; den første 

 for ved Afdrag af Dampenes Spænding at kunne erholde 

 det virkelige Lufttryk , en vigtig Vejleder ved Vindenes 

 Undersøgelse (Varmens Udvidelse af Luften og Forøgelse 

 af Dampmængden modvirke nemlig hinandens Indflydelse 

 paa Barometerstanden); den anden for at kunne anstille 

 en nyttig Sammenligning mellem de forskjellige Steders 



