261 



Fugtigshedsforholde og disses Indflydelse paa Klimatet og 

 det organiske Liv*). 



Høj Mætningsgrad flndes nærmest, hvor en varm og 

 fugtig Luftstrøm afl^jøles enten ved en anden liold Luft- 

 strøm eller ved kolde Bjergkjeder; i det Elele altsaa hyp- 

 pigst paa Grændsen mellem den tempererede og den kolde 

 Zone, samt i Bjergenes Skyregioner. Et Exempel have 

 vi i Taagerne ved New Foundland's Banker, hvor den 

 kolde Luft, der følger med Isstrømmen fra Nordpolen, 

 mødes med den varme, fugtige Luft, der hviler over Golf- 

 strømmen. 



Ringe Mætningsgrad findes, hvor en kold Vind har 

 strøget henover et stort Fastland paa sin Vej mod Syden 

 f. Ex. i Sahara, hvis stadige Vind, Nordosten, kommer 

 over Asien. 



Det største Damptryk eller den største absolute Damp- 

 mængde maa derimod søges paa Havet under Ækvator, 

 hvor Varmen er stærkest, det mindste ved Polerne. For- 

 skjellen er ikke ubetydelig: ved Ækvator kan Damptrykket 

 stige til 12,4 Par. Linier ved 22« R., ved Polerne er det 

 derimod kun 0,6 Par. Lin. ved -^ 14° R.; eller med andre 

 Ord i 1 Kubikmeter Luft kan der ved Ækvator være 26 

 Gram Vand , medens der ved Polerne kun er ] ,8 Gram, 



") Som et Exempel paa, hvor let de virkelige Forhold i denne Hen- 

 seende skjule sig for en almindelig Betragtning og kun frem- 

 gaae af Instrumenternes Undersøgelser, skal jeg anføre, at der i 

 Nordamerika falder næsten dobbelt saa megen Regn som i Eng- 

 land, men Luften i dette sidste Land har alligevel en meget 

 højere Mætningsgrad end i det første. Saaledes er f. Ex, For- 

 dunstningen, der staaer i omvendt Forhold til Mætningsgraden, 

 altsaa er et Maal for den, aarlig omtrent 50 Tommer i New York, 

 medens den kun er 30 Tommer i Whitehaven i England. Man 

 erindres herved om Englands stærke Taager 



