265 



Allerede 1686 anførte fJalley Antipassaten som en 

 Kjendsgjerning, men først lladley forklarede 1735 dens 

 Nødvendighed som en Erstatning for l*assalen (da ellers 

 N. O. Passatens stadige Gnidning mod Jorden, der søger 

 al forøge hins Omdrejningshastighed, vilde bevirke en 

 Aftagen af selve Jordens Omdrejningshastighed). Senere 

 har navnlig Leopold v. Much 1825 paavist dens store 

 Indflydelse paa Vindforholdene og Klimatet i den tempe- 

 rerede Zone. Da man ved Ordet Passat sædvanlig tænker 

 paa en stadig næsten ene herskende Vindretning, vil det 

 være rigtigst i den tempererede Zone at betegne de to 

 modsatte Vinde ved Navnene: Polarstrøm og Ækva- 

 torialstrøm. 



Nordgrændsen for N. O. Passatens Eneherredømme 

 maa, som man kan tænke sig, rykke frem og tilbage med 

 Grundlaget for hele Vindsystemet, den »opadstigende 

 Strøm (1, men dens aarhge Svingninger ere meget betydelige; 

 hvad Europa angaaer, ligger Grændsen om Vinteren i Af- 

 rikas nordlige Kystlande, om Sommeren gaaer den der- 

 imod helt op mod Alperne. 



For at faae et bedre Overblik over de Belter med 

 forskjellige Vindforhold, vi saaledes have paavist, ville vi 

 karakterisere dem ved de Egenskaber, de fremherskende 

 Vinde i dem have, navnlig med Hensyn til disses Fugtig- 

 hedsgrad. Vi ville dog nærmest holde os indenfor de 

 Meridianer, der indeslutte Europa; derfor ville vi forud 

 mærke os, at Opstigningsstedet for den Anlipassat, der 

 senere som Ækvatorialstrøm stiger ned i Europa, maa 

 tænkes omtrent i det vestindiske eller karaibiske Hav, den 

 maa altsaa være en varm og fugtig Vind; derimod kom- 

 mer Polarstrømmen til Europa over Asien og Ptusland, er 

 altsaa en kold og tør Vind. 



