Lidt fra Abyssinien. Foruden de sædvanlige Insekt- 

 plager, som ere fælles for alle varme Lande, omtaler Sir 

 Samuel Baker i sin Heisebeskrivelse »Sir ut- Fluen« 

 som uendelig mere besværlig end Tsetsefluen, uagtet dens 

 Angreb ere mindre farlige. Den plager de vilde Dyr næsten 

 til Døde og fordriver dem fra Landet paa den Aarslid, da 

 den er hyppig. Af Sir Samuels Beretning fremgaaer det, 

 at den er omtrent saa stor som en Hveps og orangefarvet 

 med sorte og hvide Vinger; dens frygtelige Braad (Snabel) er 

 f af hele Dyrets Længde. Naar den angriber Mennesker 

 eller Dyr, gjennemborer den Huden øieblikkelig og foraar- 

 sager en Smerte, som om en glødende Naal blev jaget dybt 

 ned i Kjødet, idet den anstrænger hver Muskel i sit Le- 

 geme, surrer med Vingerne og borer hint Redskab ind saa 

 dybt som det kan komme. Blodet kommer øieblikkelig og 

 bliver længe ved at flyde; derved lokkes andre Fluer til 

 i stor Mængde, af hvilke mange lægge deres Æg i Saaret. 

 Efter Beskrivelsen er det uden 'J'vivl en Pangonia, en i 

 Sydafrika stærkt repræsenteret Slægt, nærbeslægtet med 

 den capske P. barbata. Derimod har den intet at gjøre 

 med Tsetsefluen(Glossinamorsitans)*), som hører til 

 en ganske anden Afdeling af Fluerne og gjør Fortred paa 

 en hel anden Maade; Tsetsefluens Stik volder kun en 

 forholdsvis ringe Smerte omlrent som Kløen af et Mo- 

 skitostik, men Sirulfluens jager Enhver paa Flugt. 



»Min Giraf, siger Baker, var lige død, og da Ara- 

 berne havde skaaret Halsen over paa den, forsøgte vi at 

 flaae vort Jagtbytte, men det var ikke muligt. Sirutfluerne 

 sværmede omkring Liget, i tusindvis summede de os om 

 Ørene og stak som Bulldogger, Blodet strømmede ned ad 

 vore Nakker, og mine nøgne Arme led gyselig. Jeg har 

 aldrig oplevet noget saa besynderligt; uagtet vi havde 

 dræbt Giraffen, kunde vi ikke bemægtige os den. Det er 



*} See dette Tidsskrifts 1ste R. 5te B. S. 284. 



