288 



intet Under, at Kameler og alle Husdyr dræbes af denne 

 gyselige Plageaand ; det eneste Besynderlige er, at de vilde 

 Dyr overhovedet kunne modstaae dens Angreb. Girati'ernes 

 Haler ere udmærkede Fluepidske, men de vilde ikke gjore 

 megen Nytte mod saa dristige og blodtørstige Fjender 

 som disse Fluer. De vare tilstede i iMængde som en Bisværm, 

 og vi gik endelig angrebsvis tilværks mod dem ved at 

 tænde Ild flere Steder i et Par Fods Afstand fra Giraffen 

 mod Vindsiden; saasnart Grenene blussede raskt, kastede 

 vi Græs derpaa og frembragte derved hurtigt en Røg, 

 som beseirede Fjenden«. 



Det synes, at denne eiendommelige Flue. der piner 

 alle Husdyr, oversvømmer Landet kort efter Begntidens 

 Begyndelse, naar Græsset er omtrent en Alen høit, og 

 især de fiade og frugtbare Slotter, hvor Græsset er af en 

 ganske anden Beskaffenhed end paa de høiere Sandstens- 

 skrænters stenede og bare Jordbund. Saalænge den vaade 

 Tid varer, hersker den. men saasnart Torken kommer til- 

 bage og Græsset begynder at gulne, forsvinder den; dens 

 Herredømme kan derfor dateres fra den 10de Juli til den 

 10de August. — 



Nilens største Fisk (og vel overhovedet den største 

 Ferskvandsfisk, naar man seer bort fra Størene), er en 

 Aborre (Lates niloticus, de Gamles Latos, hvoraf 

 Bynavnet Latopolis), der ifølge St, Hilaire opnaaer en 

 Længde af 5 Alen! (Sudis gig as i Amazonfloden bliver 

 3 — 4 Alen lang, altsaa ligesaa stor som den europæiske 

 Malle). — 



Som et mærkeligt Exempel paa Abernes Forstandig- 

 hed anfører Baker ligesom en ældre Reisebeskriver, at 

 Bavianerne forstaae at grave efter Vand i de udtømte 

 Flodsenge ligesom Menneskene: »de opdage strax, hvor 

 Vandet hurtigst vil kunne findes, og grave saa Sandet op 

 med Hæ.nderne, afløsende hinanden, hvis det er en større 

 Mængde Sand, som skal skaffes bort«. »At de stille 

 Skildvagter ud, og at disse Skildvagter blive paa deres 

 Post og bekæmpe deres Hunger, medens alle deres Ka- 

 merater plyndre og fraadse, er«, tilføier Anmelderen af 

 I^>akers Reise i det engelske Tidsskrift, hvoraf vi laane 

 disse Noliser, »en af de mærkeligste Tilnærmelser til 

 menneskelig Kløgt, som vi kjende«. 



