291 



naar Zinnoberet decomponeres til Kvægsøiv og Svovl, 

 saa ophører det at være Zinnober. 



Grækerne holdt sig som sagt hovedsagelig til de 

 physiske Egenskaber. Aristoleles's 2200 Aar gamle 

 Lære betragtede det som en Hovedegenskab ved alt 

 Legemligt, om det var tort eller fugtigt, varmt eller koldt, 

 og deraf afhang det da atter, om det var haardt eller 

 blødt, tæt eller løst. Dette ligger ogsaa til Grund for 

 hans Antagelse af de 4 Hovedelementer: Jord, Vand, 

 Luft og Ild. Jorden tilkommer der som Repræsentant for 

 det Faste Tørhed og Kulde , det draabeflydende Vand 

 viser Fugtighed og Kulde, Luften eller Dampen Fugtighed 

 og Hede , Ilden derimod Tørhed og Hede. Disse 

 Aristoteles's 4 Elementer repræsenterede altsaa Materiens 

 Grundtilstande, og hvilke Egenskaber et eller andet Legeme 

 var i Besiddelse af, antoges for at beroe paa, i hvilket 

 Forhold hine Elementer, Bærerne for de forskjellige Til- 

 stande, vare indeholdte i det. Disse Elementer betragtedes 

 altsaa ikke som forskjellige Arter af Materie, der sam- 

 mensatte og atter kunde udskilles af de mere sammen- 

 satte Stoffer; men de betragtedes kun som forskjellige 

 Grundtilstande af Materien; denne var i og for sig uden 

 nogen bestemt Egenskab, men den forsynedes med sine 

 forskjellige Egenskaber derved, at disse Elementer traadte 

 til og forbandt sig med den. Det var altsaa meget mere 

 et physisk end et chemisk Standpunkt, som Aristoteles 

 ved denne sin Lære indtog. Og som han saaledes gjorde 

 alle de Gamle; de kjendte næsten slet ikke Stoffernes 

 chemiske Egenskaber og tænkte saagodtsom ikke over 

 Begrebet »den chemiske Sammensætning«. Romerne 

 adskilte f. Ex, slet ikke Bly fra Tin, men ansaae begge 

 for to forskjelligfarvede Arter af et og det samme Metal, 



ir 



