297 



gave var at efterforske, hvilke Stoffer der virkelig sammen- 

 satte et bestemt Legeme, altsaa i hvilke Stoifer det kunde 

 decomponeres, eller af hvilke Stoffer det kunde sammen- 

 sættes. De hidtil for Elementer anlagne, men aldrig 

 paaviste, Stoffer bleve stemplede som Phantasiens Værk, 

 og fra nu af antog man kun de Sloffer som chemiske 

 Elementer, der ikke kunde decomponeres ved noget af 

 de bekjendte chemiske Hjælpemidler; disse Elementer 

 bleve da de simpleste og indbyrdes grundforskjelligste 

 Arter af Materien. 



Det er altsaa Nutidens Chemi, som begynder for 

 c. 200 Aar siden. Rigtignok kjendte man hverken den- 

 gang eller endnu meget senere alle de 63 chemiske 

 Grundstoffer, som vi nutildags kjende; rigtignok antog 

 man endnu flere Stoffer for Grundstoffer, som senere 

 have viist sig at kunne decomponeres, og antog vel ogsaa 

 et eller andet Element, som senere har viist sig ikke at 

 existere; men Hovedsætningen og Grundanskuelsen er 

 dog den samme som nu. Tin, Sølv, Kvægsølv, Svovl 

 etc. etc. ere forskjellige Grundstoffer, som ved at forbinde 

 sig indbyrdes eller med andre Elementer kunne danne 

 mange forskjelhge Legemer; Kulstof, Brint og Ilt danne 

 ved at forene sig indbyrdes saaledes f. Ex. Træ, Viin- 

 aand, Eddikesyre og mange andre Stoffer. 



Indtil Aaret 1830 troede man nu, at dette var fuld- 

 kommen tilstrækkeligt til at forklare Legemernes chemiske 

 Forskjellighed; man troede nemlig stadigt, at et og det 

 samme Element stedse kun kunde vise sig som eet og 

 det samme Stof, i Besiddelse af altid de samme chemiske 

 Egenskaber, og man sluttede deraf uden videre, at For- 

 bindelsen af de samme Grundstoffer i samme Mængde- 

 forhold altid kun kunde frembringe et og det samme 



