303 



Ligesom rnange høiere Dyr , navnlig Pattedyr og 

 Fugle, have hvert sine bestemte Arter af Snylteinsekler, 

 saakaldte Liius, har Bien ogsaa sin, IJilusen (B ran la 

 coeca), en lille ^-f" lang, blind, briiunlig, vinge løs 

 Flueform, hørende til den samme Gruppe af S ny] te- 

 fluer som Hestens, Faarets og Raadyrets velbekjendte 

 Snyltefluer. Den tilbringer sit hele Liv som fuldkomment 

 Insekt paa Bien og ernærer sig, ved Hjælp af sin Suge- 

 snabel, af dens Blod; den løber med stor Sikkerhed om 

 imellem dens rige Haardragt, kryber undertiden over fra 

 den ene Bi paa den anden og falder ikke af, om end Bien 

 flyver nok saa raskt; især træfier man den paa Biens Ryg 

 siddende fastsuget hele Timer eller Dage paa det samme 

 Sted. Tager man den derimod bort fra Bien, bevæger den 

 sig meget maadelig og døer snart af Mangel paa Føde; 

 kun i den allerførste Tid, efterat den har forladt sit 

 Pupesvøb , er den mere seiglivet og kan holde Livet 

 en 4 Døgn uden at suge af nogen Bi, fordi den da endnu 

 medbringer tilstrækkelig Føde i sin iMave fra Pupelivet. 

 I Almindelighed finder man kun en enkelt Biluus paa en Bi, 

 men man kan ogsaa træffe flere, ja endog over 100; de 

 plage alle 3 Kjøn, dog især Dronningen; man har truffet 

 187 Biluus paa een Bidronning, og da den blev renset og 

 sat tilbage i Kuben, havde den nogle Dage efter 64 paa 

 sig igjen. I nogle Aar kunne de være meget hyppige i 

 Bistaderne, baade i de svage og i de stærke Stader, saa 

 at næslen hver Arbeidsbi har sin, ja undertiden kunne 

 disse være ligesaa stærkt befængte med dem som Dron- 

 ningerne. Ligesom andre Snyltefluer føder den levende 

 Unger; i hver af de to Æggestokke finder man 2 Æg, 

 altsaa 4 i alt. Et efter et optages de i Livmoderen, hvor 

 Larven opfødes med et af særegne Kirtler afsondret 



