304 



Stof; naar den er udvoxet, fødes den som Larve eller 

 rettere som Pupe, d. v. s. som en i'" lang, il -leddet, 

 glat »Tønde« , der hærdner i Luften og antager en 

 mørkere Farve; den bliver liggende, hvor den falder, paa 

 Bunden af Stadet; efter 13 Dages Forløb kommer det 

 fuldkomne Insekt frem og bliver siddende ganske taal- 

 modig, ventende paa, at en Bi skal komme i Nærheden 

 af det, hvorpaa det klattrer op ad et af dens Been og sætter 

 sig fast paa dens Ryg. I Almindelighed gjør den vel 

 ikke megen Skade, men naar den tager Overhaand i et 

 Stade — saa at dette paa en Maade lider af »Lusesyge« — 

 medfører det Tab. De med Luus befængte Arbeidsbier 

 ere matte og dovne, døe maaskee ogsaa hurtigere end 

 ellers; de stærkt lusede Dronninger ere altid meget magre 

 og døe om Vinteren, hvilket har den naturlige Følge, at 

 Stadet døer ud, naar man ikke om Foraaret kan give det 

 en ny Dronning. Naar kun Dronningen eller nogle faa 

 Bier ere befængte, kan man rense dem med en Penne- 

 fjer; forresten gives der intet andet Middel mod Sygdom- 

 men end Reenlighed og især saa ofte som muligt at 

 bortfeie det Smuld, der samler sig paa Bunden af Stadet, 

 holde Revnerne rene osv. 



Ligesom mangfoldige andre Insekter ere Bierne ud- 

 satte for at blive beboede af de saakaldte Traadorme; 

 saaledes har Forf. engang i en Han bi fundet en 3" 

 lang Gordius-Art, en bruun, traadformig, uleddet Orm, 

 der kan opnaae en Længde af 1 Fod. Disse Orme ud- 

 klækkes i Vandet og ere paa deres allerførste Udviklings- 

 trin udrustede med Redskaber (flere Kredse af skarpe 

 Hager paa Forkroppen) til at bore sig ind i Insekter med. 

 især vistnok i Vandinsekter. Her leve de af Insektets 

 »Fedtlegeme« og voxe ud til deres fulde Størrelse; naar de 



