309 



Biynglen, har man overbeviist sig om ved umiddelbare Forsøg. 

 Hvor man endnu høster sin Honning saaledes, at man 

 om Efteraaret svovler Stadet og laver en Suppe af Hon- 

 ning, Bibrød, Vox, Biyngel, Bier osv. af sunde og syge 

 Stader mellem hverandre, og saa sier de flydende Bestand- 

 dele under Navn af Honning fra de faste — ja der kan 

 denne Honning ganske vist frembringe hiin Sot paany, 

 naar Bierne fodres dermed, men dermed ere vi endnu 

 ikke komne til Sygdommens første Ophav, thi Smitstoffet 

 var jo her bibragt dem umiddelbart med Føden fra andre 

 syge Stader. At den ikke hidrører fra indblæst Lande- 

 veisstøv eller fra skrofuløse eller syphilitiske Sygdomme 

 hos Bivogterne, turde ikke behøve Beviis; og at den i 

 Biernes Mave levende Svamp (Mucor melittophorus) 

 heller ikke er saa særdeles farlig en Gjæst, er allerede 

 antydet i det foregaaende. 



Studerer man Sygdommen i Begyndelsen af dens Ud- 

 vikling, finder man, at der blandt de med Laag forsynede 

 Yngelceller er en 20—50 , spredte eller liggende tæt 

 sammen i en Gruppe, hvor Laaget er faldet ind. Ved 

 nærmere Undersøgelse vil man paa hver af disse Laag 

 finde et lille Hul af i '" i Gjennemsnit, og borttager man 

 Laaget, vil man finde, at den udvoxne, men endnu ikke 

 forpupede Larve har antaget en bruun Farve og i de fleste 

 Tilfælde tillige den ovenfor omtalte forkerte StiUing med 

 Hovedet nedad mod Cellens Bund. Ved at knuse Larven 

 seer man, at dens Indhold har forvandlet sig til en 

 slimet, eensartet Masse, der lugter som raaddent Horn eller 

 Liim; 12—36 Timer senere er Larvens Form ikke mere 

 til at kjende; den opløser sig til en klæbrig, slimet Masse, 

 der lugter som daarlig Liim og efter 5 — 10 Dages For- 

 løb har klumpet sig sammen til et tørt mørkebruunt Legeme. 



