313 



ning. Efter atler at have røget Stadet med Chlor og 

 holdt det lukket i to Dage kan man paany bruge det, 

 thi da har Chloret tilintetgjort alle lVliasn?er. De bedste 

 Biavlere (Dzierzon, Berlepsch) angive, at Dronningen Ikke 

 forplanter Smitten, og at man derfor gjerne kan skaane 

 den; men dette strider imod Forfatterens Erfaringer. 

 Uden at desinficere Stadet kan man ikke bruge det førend 

 2—3 Aar efter, ja selv det Sted, hvor et sygt Stade har 

 staaet, smitter mere end et Aar efter det nye, der an- 

 bringes paa samme Sted. 



Oliebillernes mærkelige Forvandlingshistorie er 

 tidligere skildret i dette Tidsskrift*); det vil erindres, at 

 den nyligt udklækkede Larve er et meget vevert og Uv- 

 ligt lille Dyr (!'" lang eller lidt derover), der tager Op- 

 hold paa mange forskjellige Blomster og ved at hænge 

 sig fast ved Biernes Haardragt sniger sig ind i disses 

 Stader, hvor det først opæder Biæget og senere lever af 

 det i Cellen værende, til Føde for Bilarven bestemte 

 Foder. Det er vistnok hovedsagelig andre Bier, f. Ex. 

 Anthophora-Arter, som hjemsøges paa denne Maade, 

 men Forfatteren synes dog at have godtgjort, at under- 

 tiden finder det samme Sted med Honningbien**). Er 

 Oliebillen saaledes end en Snyltegjæst hos Bierne, er 

 den dog ikke en Snylter, en Parasit, i Ordets egenlige 

 Betydning; vel opholder den sig en kort Tid paa Bien, 

 men den lever ikke umiddelbart af denne og benytter 

 den egenlig kun som Befordringsmiddel for at komme 

 ind i Bicellerne. Dog maa herfra undtages den brogede 

 Oliebille (Meloé variegatus) (blaagrøn med en Række 



2den Række. 4de Bind. S. 118-124. 



Engang fandt han nemlig i et Bistade to Larver paa andet Sta- 

 dium af Meloé proscarabæus. 



