319 



maa være bleven udryddet ved at komme i Berøring med 

 Mennesket; thi med et Dyr af denne Beskaffenhed kunde 

 selv meget raa Folkefærd faae Bugt. Selv Sagnet synes 

 imidlertid aldeles at have glemt Tilværelsen af et saadant 

 Dyr i hine Egne , eiheller har man endnu andre Steder 

 end paa Beringsøen fundet Beenrade eller Knogler af den 

 i halvfossil Tilstand. — En Betingelse for at den skulde 

 kunne leve paa et givet Sted, f. Ex. Kamschatka, de aleu- 

 tiske Øer o. s. v., var det dog, at der var en rig Tangvæxt, 

 og at Havet ikke lagde til om Vinteren uden allerhøist 

 med Driviis; thi den var — efter hvad den russiske Aka- 

 demiker Brandt (af hvem vi have laant Stoffet til denne 

 lille Meddelelse) oplyser — ikke, som anført i forrige 

 Aargang af dette Tidsskrift S. 28, et Trækdyr, men et 

 Standdyr, som opholdt sig ved Beringsøen hele Aaret 

 igjennem. At den holdt sig saa meget længere ved Be- 

 rings- og Kobberøen, var den naturlige Følge af, at disse 

 Øer vare ubeboede. 



2. Saiga- Antilopen. Da Talen vor om de Patte- 

 dyr, hvis Udbredning Kulturens Fremskridt har indskrænket 

 betydelig, kunde den nordasiatiske og sydøsteuropæiske 

 Steppe-Antilope være bleven nævnet som et godt Ex- 

 empel derpaa, og det vilde ogsaa være skeet, hvis nøiag- 

 tige Kjendsgjerninger om dens tidhgere og nærværende Ud- 

 breding dengang havde været Forfatteren bekjendte. Det 

 var undgaaet ham, at en russisk Naturkyndig i Sarepta, Hr. 

 Constantin Glitsch, kort iforveien (1865) havde med- 

 deelt det keiserlige Naturforskersamfund i Moskau en 

 Monografi af dette Dyr, hvilken vi maaskee senere kunne 

 meddele i Udtog; her indskrænke vi os til at meddele, 

 hvad han oplyser om dets Udbredning i Fortid og Nutid. 



»Saiga-Antilopen hører kun tildeels til den euro- 



