322 



Hvert Kjøn vandrer da for sig i meget anseelige Flokke, 

 Bukkene først, Hinderne bagefter. I SkUningen af Mai har 

 Fortravet allerede naaet Distriktets Nordgrændse. 1 disse 

 Sommer- Vandringer gjør der sig dog Uregelmæssigheder 

 gjældende, som ikke ere lette at forklare; der gives 

 Somre, hvor man i Sarepta i det høieste faaer enkelte 

 forsprængle Stykker at see, medens hele Flokke i andre 

 Aar have deres Standkvarteer der den hele Sommer. Der 

 har været Aartier (f. Ex. 1825—35), hvor ikke en eneste 

 Saiga var at see omkring Sarepta, og hvor den var bleven 

 et Dyr, som var den yngre Slægt aldeles ubekjendt. Og- 

 saa om Vintren kan man faae dem at see der, naar de 

 overfaldes af stærk Kulde og høit Sneefald paa deres 

 Vintertilflugtssteder; thi da vanke de hungrige Dyr raad- 

 vilde vidt omkring i hele Distriktet for at opsøge sneefrie 

 Marker. Mattede af Sult blive hele Hjorder siddende i 

 Slettens dybe Snee og i de tilfygede Kløfter og gjøres 

 med Lethed til Bytte af deres beredne Forfølgere. Hel- 

 digviis rammer^ denne Skjæbne dem kun sjeldent, ellers 

 vilde de for længe siden være blevne udryddede, thi i saa- 

 danne Tilfælde kjender Menneskets Myrdelyst hverken Maal 

 eller Grændse. Deres Antal i denne Deel af den syd- 

 russiske Steppe kan vel anslaaes til mindst 10,000, uden at 

 man gjør sig skyldig i nogen Overdrivelse. Men paa Grund 

 af de mange ivrige Jægere, hvis Antal voxer stærkt hvert 

 Aar, af Steppens bestandig fremadskridende Opdyrkning, 

 af de overalt opstaaende nye Gaarde og Landsbyer, af 

 den ringe Skaansel, der vises dette Dyr, som her er lige- 

 saa forhadt af Landmanden paa Grund af den Skade, den 

 tilføier Kornmarkerne, som Hjorten og Vildsvinet i Tydsk- 

 land, er det let at forudsee, at den nærværende Bestand 

 hurtigt vil svinde ind. Bortseet fra, at medens Nomaden 



