326 



JVlil fra den. Ogsaa deri, at den iagttoges i over en 

 Time, ligger et Bevis for, at den ikke ret vel kunde hid- 

 røre fra nogen fra Skibet udkastet Gjenstand, thi hvilken 

 Ting skulde kunne holdt sig brændende saa længe uden 

 at slukkes? 



Dette Syn var fuldstændig ubekjendt for alle de Om- 

 bordværende, naar undtages en enkelt Matros, der havde 

 seet »saadan noget Stads før« mellem Cap Finisterre og 

 Cap Lands-end, og det gav Anledning til, at vi kom i 

 en vis højtidelig Stemning, og at Resten af Aftenen hengik 

 med Fortællinger om Lygtemænd, »Forvarsler«, Spøgelses- 

 historier og lignende mystiske Gjenstande. 



Jeg er fuldt overbevist om, at det intet Blændværk 

 var, men Noget, som virkelig fandtes der, hvor vi saa det. 

 Det maa være kommen temmelig pludselig til Syne, sand- 

 synligvis endog først i selvsamme Øjeblik, i hvilket Skibet 

 passerede over eller forbi Stedet; thi dels havde Ror- 

 gængeren aldeles Intet bemærket forude, og dels havde 

 anden Styrmand, der efter Skik og Brug havde « logget«, 

 d. V. s. observeret Fartens Hurtighed, Kl. 7, altsaa fem Minut- 

 ter tidligere, end vi første Gang saa det, omhyggelig under- 

 søgt Synskredsen forude (idetmindste paa Læsiden) for at 

 forvisse sig om, at der ingen modgaaende Sejlere vare 

 i Sigte. 



Ligesaa gaadefuldt som dette Syn var mig hin Aften, 

 ligesaa gaadefuldt er det mig endnu, og forgjæves har jeg 

 søgt dels i min Hukommelse, om jeg skulde have læst 

 om noget Lignende, dels i Boger, om jeg skulde kunne 

 finde det berørt, og endelig har jeg berørt det for flere 

 gamle og erfarne Skibskaptajner; men det synes at være 

 noget aldeles Lbekjendt; — skulde Nogen i saa Henseende 

 kunne oplyse mig, vil det være mig kjært. 



