327 



At dette Fænomen ikke har noget nned »Morilden« 

 eller Havets almindelige Lysen at bestille, som man kunde 

 formode, er vist nok; den kjender Knhver, der har pas- 

 seret et tropisk Hav, for godt, til at der kan være nogen 

 Tale derom. Denne bestaaer nemlig i fosforescerende 

 Lysglimt, som hidrøre fra forskjellige Havdyr, og som 

 snart, hvor disse ere smaa, næsten mikroskopiske, og til- 

 stede i utallig Mængde, ere ubestemt begrændsede i deres 

 Omrids, snart, f. Ex. ved større Vandmænd, sees udgaa 

 fra tydelig begrændsede runde Masser. Om Forstavnen, 

 hvor Skibet kløver Vandet, i Rjølvandet, paa Bølgekammen, 

 der skummende bryder sig, eller om en Delfinflok, der 

 farer gjennem Havet, kort sagt, hvor der er Uro i V'andet, 

 sees denne Lysen stærkest og tydeligst, og i mørke Nætter 

 med stærkt bevæget Hav bliver det derfor ofte et ganske 

 mageløst Syn. Den nævnte Aften, da Havet var temmelig 

 roligt, og Maanen skinnede klart, saaes Morilden vel, 

 men kun sparsomt og svagt; men ingensinde kan den se 

 ud som blussende Flammer. 



Vil man søge en Forklaring af dette Fænomen, da 

 troer jeg, at denne kan komme til at gaa i to Retninger. 

 Enten kunde det maaske hidrøre fra brændbare Luftarter, 

 der have fundet Vej fra Jordens Indre til Havbunden og 

 derfra ere stegne tilvejrs. Hvad der kunde tale herfor er, 

 at vi netop befandt os paa Højden af de capverdiske Oer, 

 der ere af vulkansk Oprindelse. Dog er det vel mere 

 sandsynligt, at saadanne Gasarter vilde være blevne op- 

 sugede af Vandet, før de naaede helt op. Eller, hvad 

 der vel er rimeligere, det hidrørte fra brændbare Luft- 

 arter, der havde udviklet sig i et eller andet om- 

 flydende dyrisk Legeme, t. Ex. en død Hval. Maaske er 

 Skibet passeret lige hen over det, har brudt Hul paa 



