338 



IXytte ved at fortære en Mængde Oldenborrelarver og 

 Jordkrebs. Dette bestrides imidlertid af den bekjendle 

 Naturforsker C. L. Brehm, som i et i 1857 til et tydsk 

 Agerdyrkningsselskab stilet Skrift har udtalt den Paastand, 

 at Muldvarpen udelukkende lever af Regnorme. Da vi 

 for Tiden ikke kunne optage hele Brehm s Afhand- 

 ling, skulle vi her indskrænke os til at anføre, at han for 

 det første støtter sig til den Erfaring, at Jordkrebsen og 

 dens formeentlige Fjende i Reglen ikke leve sammen, 

 hiin nemlig meest paa tørre, stenede, solbeskinnede Bakker, 

 denne i frugtbarere og fugtigere Jord, og at selv naar de 

 leve i Nærheden af hinanden, bemærker man ingen Af- 

 tagen af Jordkrebsenes Mængde; derimod opholder Olden- 

 borrens Larve sig rigtignok i den samme Slags Jordsmon 

 som Muldvarpen. Dernæst beraaber han sig paa An- 

 dreas Naumanns Vidnesbyrd, at Muldvarpen ikke lever 

 af andet end levende Regnorme, men vrager al anden 

 Føde, være sig Oldenborrelarver, Græshopper, Faarekyi- 

 linger. Edderkopper o. s. v. eller Planteføde^ selv om den 

 skal lide fuldstændig Hungersnød, saavelsom paa de Er- 

 faringer en Hr. Reuss har gjort ved at aabne en stor 

 Mængde Muldvarpe og kun finde Levninger af Regnorme 

 i dem. Det er derfor kun betingelsesviis, at Brehm regner 

 Muldvarpen til de Dyr, som bør beskyttes, og han vil 

 ialtfald ikke udstrække denne Beskyttelse til dem, der 

 gjøre Fortræd i Haver, unge Plantninger o. desl. (Revue 

 de Zoologie 1S66). Ganske lignende Erfaringer ere af en 

 engelsk Naturforsker (Hr. C risp) forelagte det engelske 

 Naturforskermøde for nogle Aar siden i Birmingham*). 



*) Hans Ord ere: »Jeg har i mange Aar stræbt at forvisse mig om, 

 hvad der udgjør Muldvarpens Føde, og mine Undersøgelser ere saa 

 talrige og anstillede til saa forskjellige Aarstider — de løbe op 



