848 



Den var engang hyppig i Columbiafloden, men efter at 

 Dampskibsfarten har forstyrret Forholdene i denne Flod, 

 er det kun undtagelsesviis, at den fanges der i nogen 

 Mængde. I Fraser floden og i de flesle andre Floder paa den 

 nævnte Kyst findes den endnu i større eller mindre Mængde 

 paa hiin Aarstid, i størst dog i Naasfloden, som falder i 

 det stille Hav paa 54° 40' N. Br. Fisken gaaer op i det 

 ferske Vand for at kaste Rogn, men vender saa tilbage 

 til Havet igjen og sees ikke førend næste Aar. De sværme 

 da i ubeskrivelige Stimer, og Indianerne overdrive neppe, 

 naar de sige, at deres Kanoer ere blevne løftede i Vandet 

 af de uhyre Fiskemasser. Deres Ankomst forkyndes af 

 Skarer af Maager og andre Søfugle , som styrte sig ned 

 og gribe dem, og i hele Fisketiden overdøves Maagernes 

 Skrig kun af de indianske Fiskeres Raab. 



Ved gammel Vedtægt have visse nordlige Stammer 

 Eneret til at fiske »Oulachan« ved Naasflodens Bredder, 

 og de andre ligesaa talrige og mægtige Stammer ere 

 nødte til at kjøbe deres Olie af deres lykkeligere Naboer. 

 Nogle Dage førend Fiskens forventede Ankomst til Floden 

 forsamle Indianerne sig derfor nær og fjern fra i et Antal 

 af flere Tusinde for at indtage deres Leirpladser ved Bred- 

 derne. De komme med Mænd, Kvinder og Børn — alt 

 kan finde Anvendelse, det er en almindelig Høitid, og den 

 ene Stamme, den ene Familie kappes med den anden i 

 Pynt og Vellevnet og vise deres Glæde paa tusinde Maader; 

 Familier, som ikke have seet hinanden i et heelt Aar, mødes 

 nu, og »Oulachan« -Fiskeriet imødesees fra det ene Aar til 

 det andet som Tiden til at sladdre, heile og slaae sig løs 

 paa alle mulige Maader. Men efter faa Dages Forløb be- 

 gynder Fisken at vise sig, og saa ere alle paafærde, og 

 alt Driveri forbi. Den første Slime gaaer som sagt op i 



