F2 
— 
Forkrop og de smaae Horn, som De vil have beundret i 
det zoologiske Museum, var forhen vidt udbredt i Mel- 
lemeuropa i alle af Kulturen uberørte Egne, f. Ex. i det 
gamle Pæonien og i Thracien saavelsom i Tydskland, og 
Dele af dens Benbygning ere fundne i Tydskland, i Eng- 
land, Danmark og Skaane; men efterhaanden seer man 
den blive sjeldnere og sjeldnere i Aarenes Løb; 1755 
blev den sidste dræbt påa preussisk Grund, og at den 
endnu findes levende i Europa — udenfor denne Ver- 
densdel skal den endnu findes i Kaukasus — skyldes 
kun den russiske Keiser, som har anvist den en 17 Kva- 
dratmile stor Skov i Lithauen (Bialowitz) til. Opholdssted, 
hvor der nu skal være et ikke ubetydeligt Antal af dem”). 
— Meget hyppigere hos os har en anden kæmpestor Oxe 
været, som dog mere besad Tamoxens almindelige Udseende 
og Bygning, men var meget større og havde meget lange 
og stærke Horn, nemlig den saakaldte Kæmpeoxe eller 
ægte Uroxe, thi det var egenlig den, som de Gamle be- 
nævnede Ur eller Urus, og Kanton Uri i Schweitz, der 
fører et sort Oxehoved i sit Vaaben, skylder formodenlig 
den sit Navn. Der er fundet Levninger af den ligefra 
Skotland og Skaane til Nord-Afrika; om dens Samtidighed 
med Nordens Urbeboere vidne dels vore »Kjøkkenmøddin- 
ger«, dels det berømte Skelet i Lund, hvis Lændehvirvler 
bære Mærke af et med en Landse eller et Kastespyd bibragt 
og senere atter helet Saar. Kranier af Kæmpeoxen ere 
meget hyppige i Englands Tørvemoser og Mergellag, men 
sikkre Efterretninger orm dens Tilværelse der i en historisk 
Tid mangle; rigtignok omtales »vilde Tyre« (Tauri sylvestres) 
") 1830 fandtes der 711, 1853 1543 Individer i denne Skov efter 
de officielle Opgivelser, men senere Efterretninger, indhentede ' 
påa Stedet selv hos de lokale Embedsmænd, anslaae Individernes 
Antal til ikke over 500. 
