28 
den biskayiske Bugt”), og nu erfarer man fra Nordame- 
rika, at den der viser sig ret jevnlig, eller i det Mindste 
af og til”). I hvilken Grad Grønlandshvalen er bleven 
sjelden, er almindelig bekjendt. Kaskelotten (Spermacet- 
hvalen) fangedes fordum i stor Mængde i hele Atlanter- 
havet lige til Grønland, især dog omkring Azorerne, men 
maa nu søges i det stille Hav; man troede den aldeles 
udryddet i Atlanterhavet, men efterat Forfølgelsen er 
standset her, have dog i de senere Aar enkelte Flokke 
vist sig i Middelhavet; saaledes strandede den 15de Aug. 
1853 en Flok paa 6 Stykker ved Istrien i Adriaterhavet. 
Det viser sig altsaa med den som med Nordkaperen, at 
forsaavidt Udryddelsen ikke har været aldeles fuldstændig, vil 
Naturen, naar den igjen faaer Ro, og Forfølgelsen er hørt 
op, atter kunne læge de Saar, man har tilføjet den. 
Værst gik det dog den mærkelige Søko, der opdagedes 
af den russiske Forsker Steller, som ledsagede vor Lands- 
mand Bering paa hans Opdagelsesreise i Ishavet; lige- 
som Grinden indfinder sig ved Færøerne, kom dette Dyr 
aarlig til et Par smaae Øer i Ishavet, og andetsteds har 
man aldrig seet det. Det er nu omtrent 100 Aar siden, 
at den blev udryddet; dens Udryddelse medtog ikke 30 
Aar (1741—68) og var saa fuldstændig, at man i de senere 
Aar har maattet udruste særegne Expeditioner til dens 
Gravsted for at tilvejebringe Exemplarer af dens Skelet til 
de russiske Samlinger. Ogsaa Sydhavets Hvaler maaåe 
tage rask af, hvis der, som der berettes, aarlig dræbes c. 
12,000 af dem. Det synes ikke, at de nyere Opdagelser 
”) En Hun og dens Unge; Skelettet af den sidste lykkedes det af- 
døde Etatsraad Eschricht at bjerge til sin Samling. 
”) Efter en Meddelelse af Cope i Proceedings of the Academy of 
Philadelphia, 1865. 
