36 
fine Net og anseer denne paa en egen Maade tilberedte 
spæde Yngel af mange forskjellige Fiske for en stor Deli- 
katesse. — Ligeoverfor denne sørgelige Erfaring, at Fiske- 
mængden tager af baade i Hav og Sø og Elve, har man 
i den senere Tid forsøgt den saakaldte »kunstige Fi- 
skeavl« eller Fiskepleie, hvorved man søger at bringe 
det mest mulige ud af Fiskeynglen ved at hjælpe den 
ud over den første mislige Levealder, da den er mest 
udsat for Fare, især fra andre Rovfiskes Side. Det er 
især i Norge og i Frankrig, at man har drevet disse For- 
søg med Kraft, og paa det første Sted i det. Mindste er 
man meget tilfreds med Udfaldet. At ophjælpe Havfiske- 
rierne påa lignende Maade har derimod Ingen, saavidt 
mig bekjendt, vovet at prøve påa, men man kan her ogsaa 
have Grund til at haabe, at Naturen ved nogen Tids Hvile 
— og den vil indtræde, saasnart Fiskeriet ikke længere 
drives med Fordel — vil læge sine Saar og gjenoprette 
sine Tab igjen. Jeg venter mig i det Mindste mere deraf 
end af de skarpsindigste Fiskerilove. At give gode 
Love til Beskyttelse for Naturen, være sig Skov-, Jagt- 
eller Fiskerilove, hører vistnok til de vanskeligste Opgaver, 
som kunne stilles Natur- og Lovkyndigheden i Forening, 
og vi have neppe meget at prale af i denne Retning; 
men derfor skal man dog ikke »opgive Ævret« og give 
Hensynsløshed og Egennytte aldeles frie Hænder til at 
skalte og valte med Naturen efter Behag. Hvad der kom- 
mer ud deraf vil være tilstrækkelig belyst i det Foregaaende. 
Jeg skal gaae let hen over Krybdyrenes Klasse, 
som kun i ringe Grad berøres af Civilisationens Fremskridt. 
Naar- vore Damme og Enge udtørres, fortrænges derved 
ganske vist de Frøer, Tudser og Salamandre, som fordum 
benyttede dem til at yngle i; og Kulturen forfølger haåardt 
