42 
naar Talen har været om Landets egne forhistoriske Dyr 
eller om dets tidligste Kulturtilstande. At en lignende 
skridtvis Forsvinden — regnet baade efter Tid og Rum — 
har fundet Sted for de Dyrs Vedkommende, der under 
Naturens egen rolige Gang ere gaaet tabte, og som vi 
i Modsætning til de førstnævnte simpelthen kalde uddøde 
Former, er en ganske naturlig Antagelse, skjøndt vi her- 
ved vel maae erindre, at der altid maa forudsættes en 
større Samtidighed i Begivenhederne indenfor den orga- 
niske Natur, saasnart vi tænke os disse Begivenheder 
i nærmere Forbindelse med stedfundne Forandringer i de 
store Træk, der karakteriserede de Natur-Omgivelser, i 
hvilke Dyrene levede eller Planterne voxede. . 
Ifølge lagttagelser, der snarere synes hentede fra 
mange og spredte Punkter i Sydeuropa, navnlig i Frankrig, 
end fra dybtgaaende og udtømmende Undersøgelser af et 
mere begrændset Omraade, have franske Naturforskere, 
især E. Lartet”), ment at kunne faststille Tidsfølgen i 
flere af de større udryddede eller uddøde Dyrs Forsvinden, 
idetmindste for Frankrigs Vedkommende. 0De sætte da 
Uroxen (Bos bison)””) som den senest forsvundne; tidligere 
end denne forsvandt Rensdyret (Cervus tarandus); Hule- 
bjørnen (Ursus spelæus) var gaaet bort lang Tid forud, 
efterat den en Tidlang havde været samtidig med den 
”) Nouvelles recherches sur la coexistence de I'Homme et des grands 
Mammiféres etc. (Ann. d. sc. nat. 1861. 4iéme Sér, Zool. T. XV. 
p. 231). Det maa erindres, at her, som flére andre Steder, tager 
denne udmærkede Palæontolog Dyrenes Forsvinden tillige som en 
»émigration« fra deres gamle Udbredningskreds. 
”) For at undgaae Misforstaaelse tillade vi os at bemærke, at her 
vedUroxen ikke menes den Art, som i den foregaaende Artikel er 
benævnet saaledes, men den Art, som der er kaldt Bison-Oxen. 
(R. A,) 
